Справа № 606/1369/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
28 грудня 2020 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської обл.

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000185 про обвинувачення

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 та в якому проживає ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном вирішила укласти договір про отримання позики із ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від імені співмешканки ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, без відома і згоди ОСОБА_5 , зловживаючи її довірою, ОСОБА_4 маючи вільний доступ до паспорта і ідентифікаційного коду останньої, за допомогою мобільного телефону, що належить ОСОБА_5 , марки «Redmi 6A» використовуючи всесвітню мережу інтернет на веб-сайті www.creditplus.ua уклала договір № 1404871 від 21.10.2019 року із ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від імені ОСОБА_5 на отримання грошової позики на суму 5 000 гривень зі сплатою відсотків та комісії, при цьому не маючи наміру у подальшому повертати отриману позику.

21 жовтня 2019 року ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на виконання умов вказаного договору позики перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_5 (банківська карта № НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 5000 гривень.

22 жовтня 2019 року ОСОБА_4 знаючи про те, що грошові кошти у сумі 5 000 грн. є позикою ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» шляхом обману та зловживання довірою повідомила ОСОБА_5 про те, що нібито її родич на банківську карту НОМЕР_1 перерахував грошові кошти на суму 5000 грн. та запевнила ОСОБА_5 здійснити зняття та надання вказаних грошових коштів.

22 жовтня 2019 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились по вул. Кн. Василька, 95 м. Теребовля Тернопільської області поруч із банкоматом. В той же час ОСОБА_5 здійснила зняття грошових коштів шляхом здійснення операції зняття готівки із банкомату, на суму 5 000 грн. та надала їх ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій що виразились у зловживання довірою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами на суму 5 000 грн., які в подальшому використала для власних потреб.

ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять її вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду, та дала показання, що в жовтні 2019 року в житловому будинку по АДРЕСА_2 , незаконно скористалася паспортом та телефоном потерпілої ОСОБА_5 , зареєструвалася в банківській установі і оформила кредит на ОСОБА_5 , однак останній цього не сказала, а запевнила, що їй прийдуть гроші на рахунок потерпілої, що і відбулося. Згодом гроші було знято та вона ними розпорядилася на власний розсуд.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого нею кримінального проступку, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, і що її дії кваліфіковано правильно, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винну, його задовільну характеристику, а також те, що вона раніше не судима, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України на утриманні перебуває одна малолітня дитина, приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн. в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_6