Провадження № 11-кп/824/4098/2020 Головуючий у ІІ інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
18 грудня 2020 року м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року,-
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за викликом до суду; не відлучатися цілодобово із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю на строк два місяці. Термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 01 лютого 2021 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року скасувати та відмовити у продовженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Перевіривши апеляційну скаргу сторони захисту вважаю, що у відкритті провадження за нею слід відмовити з наступних підстав.
Пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Більш того, спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства (рішення ЄСПЛ у справі Monnell and Morris v. the United Kingdom від 2 березня 1987 року, серія A № 115, p. 22, § 56; рішення ЄСПЛ у справі Helmers v. Sweden від 29 жовтня 1991 року, серія A № 212-A, p. 15, § 31).
Аналогічну позицію висловлено в рішенні ЄСПЛ у справі «Скорик проти України», зокрема щодо того, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава повинна гарантувати, що особи, які перебувають під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. При цьому, повинні бути враховані особливості провадження, що розглядається і сукупність проваджень, що здійснюються відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановленні під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Так, положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Вказане рішення надало можливість апеляційного оскарження виключно ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, однак, захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 оскаржується ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Оскільки захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 оскаржує ухвалу, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, і оскарження якої в межах Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року не можливе, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року слід відмовити, а апеляційну скаргу останнього повернути особі, яка її подала.
Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,-
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року.
Копію ухвали та апеляційну скаргу з додатками надіслати апелянту.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_2