Справа № 451/1380/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/315/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плугів Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 197-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 197-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 0000490 від 07.06.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України, - закрито.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області адвокат ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить суд оскаржену ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при винесенні оскарженої ухвали була порушена таємниця нарадчої кімнати, яка тривала з 07.02.2020 до 10.02.2020 р.р. про що долучено фото та відео докази, з цього приводу адвокат ОСОБА_10 звертався до ВРП. Зокрема порушення мало місце 07.02.2020 р. 15:00 год. до 15:30 год. до нарадчої кімнати заходив прокурор.

Також в ухвалі суду відсутня фабула обвинувачення, хто саме здійснив самовільне зайняття земельних ділянок. Не зазначено , яка шкода державі заподіяна та паї яких громадян (потерпілих) були самовільно зайняті.

Суд також не вирішив питання цивільних позовів та речових доказів.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно матеріалів кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , впродовж серпня 2016 року - серпня 2017 року, діючи в особистих інтересах та всупереч вищеописаному встановленому законодавством України порядку, який регламентує набуття та реалізацію права на землю, не маючи правовстановлюючих документів на використання земель сільськогосподарського призначення державної власності,- загальною площею 388,6 га, розташованих на території Варшавської, Березівської, Дмитрівської та Куликівської сільських рад Радехівського району Львівської області за межами населених пунктів сіл Барилів, Березівка, Дмитрів та Куликів, достовірно знаючи, що вказані землі належить до земель державної власності і він не має права на їх використання, самовільно зайняв ці землі, де здійснював подальше користування ними для вирощування ріпаку, сочевиці, сої, соняшника та гречки, а саме:

- не передані із державної власності у власність фізичних осіб землі пайового фонду за межами населених пунктів загальною площею 30,6089 га, з яких 29,0489 га - рілля, та 1,56 га - проектних доріг, де уся площа рілля засіяна сочевицею, що розташовані на території Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області;

- не передані із державної власності у власність фізичних осіб землі пайового фонду за межами населених пунктів загальною площею 197, 5314 га, які засіяні соєю та ріпаком, що розташовані на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області;

- не передані із державної власності у власність фізичних осіб землі пайового фонду за межами населених пунктів загальною площею 107,4591 га, з яких 67,7081 га - рілля, та 39,751 га - проектних доріг, де уся площа рілля засіяна соняшником та гречкою, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області;

- не передані із державної власності у власність фізичних осіб землі пайового фонду за межами населених пунктів загальною площею 52,98 га, які засіяні гречкою, сочевицею та соняшником, що розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Так, 01.08.2016 ОСОБА_7 маючи намір зайнятись підприємницькою діяльністю, а саме вирощуванням сільськогосподарських культур, уклав з ТзОВ «БАРКОМ» договір підряду про надання послуг.

Відповідно до укладеного договору, ТзОВ «БАРКОМ» як підрядник зобов`язувалось виконати визначені ОСОБА_7 як замовником сільськогосподарські роботи на вказаних ним землях, а саме підготовки земельних ділянок до посіву та посів ріпаку, сочевиці, сої, соняшника та гречки.

У серпні 2016 року, ОСОБА_7 не маючи правовстановлюючих документів на використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованими на території Барилівської, Березівської, Дмитрівської та Куликівської сільських рад Радехівського району Львівської області за межами населених пунктів сіл Барилів, Березівка, Дмитрів та Куликів, достовірно знаючи, що вказані землі належить до земель державної власності і він не має права на їх використання, залучивши на підставі договору підряду від 01.08.2016 технічні засоби ТзОВ «БАРКОМ», здійснив засівання зазначеної вище площі земель ріпаком, сочевицею, соєю, соняшником та гречкою.

У подальшому, впродовж серпня 2016 року - серпня 2017 року ОСОБА_7 , залучаючи на договірних підставах технічні засоби ТзОВ «БАРКОМ» здійснював обробіток та догляд за посіяними культурами, а також встановив механічні засоби обмеження в`їзду (огородження) на землі не вчиняючи при цьому дій щодо набуття права власності чи користування на ці землі.

Проведеним Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №-963 від 25.07.2007 року, розрахунком № 10-13-0.4-1276/90-17 від 28.08.2017, встановлено, що внаслідок діяння ОСОБА_7 , а саме самовільного зайняття вищезазначених не переданих із державної власності у власність фізичних осіб земель пайового фонду за межами населених пунктів, державі заподіяні збитки у загальному розмірі 403 315,40 грн., що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значною шкодою.

Відтак, ОСОБА_7 впродовж серпня 2016 року - серпня 2017 року, діючи в особистих інтересах, з метою вирощування сільськогосподарських культур, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, з корисливих мотивів, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, достеменно знаючи, що він не має права використовувати землі загальною площею 388,6 га, які розташовані на території Барилівської, Березівської, Дмитрівської та Куликівської сільських рад Радехівського району Львівської області за межами населених пунктів сіл Барилів, Березівка, Дмитрів та Куликів та відносяться до земель державної форми власності, оскільки такі не надавалась йому у встановленому порядку у володіння, користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій), та у власність й жодних правочинів щодо цих земель її власником не укладалось, маючи умисел на отримання прибутку для подальшого використання на власні потреби, самовільно, за допомогою сільськогосподарської техніки та працівників ТзОВ «БАРКОМ», які були переконані у законності виконання вказаних робіт, вчинив самовільне зайняття цих земель шляхом їх обробки та засівання та вирощування ріпаку, сочевиці, сої, соняшника та гречки, чим завдав державі збитки на загальну суму 403 315,40 грн.

Тобто, ОСОБА_7 впродовж серпня 2016 року - серпня 2017 року, діючи в особистих інтересах, з метою вирощування сільськогосподарських культур, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, самовільно, з корисливих мотивів, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, та їх державної реєстрації, достеменно знаючи, що він не має права використовувати землі загальною площею 388,6 га, які розташовані на території Барилівської, Березівської, Дмитрівської та Куликівської сільських рад Радехівського району Львівської області за межами населених пунктів сіл Барилів, Березівка, Дмитрів та Куликів та відносяться до земель державної форми власності, оскільки такі не надавалась йому у встановленому порядку у володіння, користування та у власність й жодних правочинів щодо цих земель її власником не укладалось, маючи умисел на отримання прибутку для подальшого використання на власні потреби, самовільно зайняв ці земельні ділянки шляхом їх обробки, засівання та вирощування ріпаку, сочевиці, сої, соняшника та гречки, чим завдав державі збитки на загальну суму 403 315,40 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 197-1 КК України.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 дотримані.

Апелянтом у своїй апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б надали підстави для скасування вироку.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у кримінальній справі, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі

Виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, клопотанні обвинуваченого, події кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, мало місце в серпні 2016 року серпні 2017 року, відтак на даний час сплинув, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трьохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_7 на закриття кримінального провадження.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Оскільки адвокатом ОСОБА_6 - представником потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області в порядку ст.ст. 61,128 КПК України було заявлено цивільний позов, а нормами кримінально процесуального закону, зокрема ст. 29 КПК, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру, то суд першої інстанції правомірно залив його без розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції у відповідності до вимог закону вірно роз`яснив представнику потерпілого, що у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений ним цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду, що згідно з ч.7 ст. 128 КПК, не перешкоджає його пред`явленню в порядку цивільного судочинства, а відтак жодним чином не порушує права потерпілого на відшкодування шкоди.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області адвоката ОСОБА_6 не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а отже така визнається необґрунтованою.

У ході апеляційного провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу представника потерпілого Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4