Кримінальне провадження № 629/2445/20
Номер провадження 1-кп/629/388/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова Харківської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, яка перебуває на обліку як безробітна в Харківському міському центрі зайнятості, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
28.04.2020 року, близько 14 годин 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебувала біля будинку АДРЕСА_2 , де в той час на скутері їхала ОСОБА_5 . Далі у ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин, винник словесний конфлікт з ОСОБА_5 , і в ході сварки, ОСОБА_7 , діючи на ґрунті особистих неприязних стосунків, в результаті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, користуючись своєю фізичною перевагою, схопила ОСОБА_5 за волосся та повалила на землю. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, сіла зверху на ОСОБА_5 , тим самим зломивши у неї волю до опору, вдарила її потилицею об щебінь та нанесла два удари кулаком в обличчя, внаслідок чого заподіяла останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/110-ЛЗ/20 від 15.05.2020 року, тілесні ушкодження у вигляді: гострої закритої черепно-мозкової травми з саднами на обличчі і струсом головного мозку, що відноситься до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Потерпілою ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4563,08 гривень, та моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_7 винною себе не визнала в повному обсязі, та пояснила, що 28.04.2020 року, приблизно о 14:30 год., вона знаходилася на своєму городі, за адресою фактичного місця проживання, саджала помідори. Була одягнута в двоє спортивні штани, светр, теплу зимову куртку та колоші. В цей час вона побачила як її сусідка ОСОБА_5 проїжджає по дорозі на скутері. Вона прокричала ОСОБА_5 , навіщо та витягла колишки з доріжки. В цей час ОСОБА_5 зупинилася, підбігла до городу, вирвала ще три колишки та кинула їх на щойно посаджені нею помідори, при цьому виражалася нецензурною лайкою. Вона зробила ОСОБА_5 зауваження. Після цього, ОСОБА_5 зняла з себе сумку, кинула її під дерево та підбігла до неї, штовхнула її у груди, внаслідок чого вона впала на спину та втратила свідомість. Отямилася вона від того, що їй не було чим дихати. Вона побачила, що ОСОБА_5 сиділа на ній зверху, однією рукою ОСОБА_5 здавлювала воріт її куртки, він чого вона не могла дихати, а другою рукою тримала її за голову. Після цього вона повернулася на бік, ОСОБА_5 встала з неї та пішла до свого скутера. Після вказаних подій у неї підвищився тиск, боліла голова, та випадало волосся, тілесних ушкоджень у неї не було. З цього приводу її брат ОСОБА_9 викликав швидку допомогу, а також вона зверталася до квартальної зі скаргою, та писала заяву про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності.

Цивільний позов не визнала. В наданому суду відзиві просила в задоволенні цивільного позову відмовити, посилаючись на те, що кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується, не вчиняла. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів спричинення нею матеріальних збитків та моральної шкоди. Позивачем не надано розрахунок матеріальних збитків на вказану суму, скільки і яких ліків вона придбала на своє лікування. З наданої позивачем виписки зі стаціонарної картки хворого, вбачається, що позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні з 30.04.2020 року по 07.05.2020 року в КНП «Лозівське ТМО» в неврологічному відділенні з діагнозом: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Окрім того, згідно висновку експерта № 12-14/110-ЛЗ/20 від 15.05.2020 року ОСОБА_5 має ще захворювання, а тому невідомо, яке захворювання позивачка лікувала вказаними в чеках ліками та необхідність їх придбання та підтвердження того, що вказані ліки позивачка дійсно прийняла - відсутні. Крім того, позивачем надано суду чек на придбання ліків, які нею були придбані до надходження на стаціонарне лікування та до призначення їх лікарем. Також, позивачем було придбано ліки для лікування серцевих захворювань, які не повинні були застосовуватися для лікування черепно-мозкових травм. Крім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів спричиненої їй моральної шкоди.
Прокурор просив визнати ОСОБА_7 винуватою за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, вина останньої в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:
- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , згідно яких 28.04.2020 року близько 14:20 год., вона їхала на скутері з роботи додому та проїзджала біля городів. В цей час її зупинила сусідка ОСОБА_7 , з якою у неї спільна межа, та з якою тривалий час неприязні відносини, та остання почала виражатися на її адресу нецензурною лайкою. Після цього, через декілька секунд, ОСОБА_7 підійшла до неї з правого боку, схопила за волосся, стягла її зі скутера, та почала тріпати за волосся. Вона почала кричати він болю. Після цього, ОСОБА_7 повалила її спиною на землю, сіла зверху, та тримаючи її за волосся вдарила один раз головою об ґрунт, на якому було мілке каміння. Потім, тримаючи лівою рукою за волосся, нанесла їй правою рукою два удари в праву область обличчя, щоки та носу. В цей момент на її крики вийшли її малолітні діти, донька ОСОБА_10 13 років, та син ОСОБА_11 4 років. Син злякався та побіг у двір. Донька почала казати ОСОБА_7 , що зараз викличе працівників поліції, тоді обвинувачена встала з неї та направилася до свого двору. Після цього, вона встала та направилася до свого двору, в цей час у неї було запаморочення в голові та з носу йшла кров. Потім вона викликала швидку допомогу та працівників поліції. 30.04.2020 року звернулася до лікарні, де проходила стаціонарне лікування.

-показами в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_12 , згідно яких весною 2020 року, близько 14:30 год., вона знаходилася разом зі своїм братом у дворі, та почула на вулиці крики своєї матері ОСОБА_5 . Вони з братом вийшли на вулицю, та вона побачила як їх сусідка ОСОБА_13 сидить зверху на її матері, яка лежала спиною на землі. ОСОБА_13 тримала матір рукою за голову та била головою об землю, а другою рукою наносила удари в область обличчя. Вона повідомила ОСОБА_13 , що зараз викличе працівників поліції, але остання спочатку не відреагувала та нанесла ОСОБА_5 ще один удар. Після цього вона знову повідомила ОСОБА_13 про те, що зараз викличе працівників поліції, тоді ОСОБА_13 встала з ОСОБА_5 та направилася в сторону свого двору, висловлюючись в цей момент нецензурною лайкою. Після конфлікту, вона бачила, що у матері був розбитий ніс, та на щоці були подряпини.

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , згідно яких наприкінці квітня, начало травня 2020 року, точної дати не пам`ятає, він знаходився на території свого домоволодіння, та почув на вулиці крики ОСОБА_5 . Підійшовши до воріт, він побачив, що на узбіччі, неподалік домоволодінь, лежить, на спині на землі його сусідка ОСОБА_15 , а ОСОБА_7 сидить на ній зверху та тримає за голову. Потім він побачив доньку ОСОБА_5 - ОСОБА_16 , яка знаходилась від ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на відстані до десяти метрів, та кричала, що зараз викличе працівників поліції.

-заявою ОСОБА_5 про спричинення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень;

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000594 від 01.05.2020 року про внесення відомостей про кримінальне провадження /а.с. 87/.

-висновком експерта № 12-14/110-ЛЗ/20 від 15.05.2020 року, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце гостра закрита черепно-мозкова травма з саднами на обличчі і струсом головного мозку, яка утворилася від дії тупого (тупих) твердого предмету, про індивідуальні особливості якого судити неможливо, і яка могла бути отримана в строк і при обставинах, вказаних потерпілою.
За ступенем тяжкості черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Маловірогідне, щоб ОСОБА_5 могла сама собі спричинити вищевказані тілесні ушкодження.
Маловірогідне утворення таких тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_5 , при падінні її на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням.
Враховуючи наявність тілесних ушкоджень на голові ОСОБА_5 не виключена можливість того, що після спричинення їх вона могла втратити свідомість. В іншому ж випадку, після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 могла здійснювати будь-які самостійні дії, як то бігати, ходити, повзати, та інше.
Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 , не відобразили в собі індивідуальних особливостей предмету (предметів), яким вони були спричинені, а отже і неможливо достовірно сказати від дії яких саме тупих твердих предметів вони утворилися, але не виключено, що від ударів кулаками чи ногами нападника, або іншими тупими предметами.
Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 утворилися від не менш ніж двох травматичних впливів. Судити про послідовність спричинення тілесних ушкоджень неможливо.
Будь-яких тілесних ушкоджень, які по своїй локалізації вказуються на можливість свого утворення в ході боротьби або самооборони ОСОБА_17 в ході проведеної експертизи не встановлено.
Покази, надані потерпілою ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту 07.05.2020 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у неї /а.с.96-97/.
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2020 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання розказала та з застосуванням манекену показала механізм нанесення їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень /а.с. 98-99/.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, суд находить вину обвинуваченої повністю доказаною, а її дії кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Суд розцінює версію обвинуваченої про непричетність до вчинення кримінального проступку, заперечень щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а також те, що ініціатором бійки була саме потерпіла, як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинуваченої спростовують і підтверджують її умисел на вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Щодо показів свідка ОСОБА_9 , то суд бере їх до уваги в тій частині, що узгоджується з показами інших свідків, очевидців, потерпілої, з доказами у справі, що 28.04.2020 року після обіду він знаходився у своєму домоволодінні та чув як по дорозі проїхав мопед, а потім, приблизно через дві-три хвилини, почув крики ОСОБА_5 . Після приходу обвинуваченої до домоволодіння він будь-яких тілесних ушкоджень на ній не бачив. Разом з тим, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_9 , який є рідним братом обвинуваченої, в тій частині показів, яка носить суперечливий характер, що він бачив як потерпіла бігла зі сторони свого городу у бік ОСОБА_7 , яка знаходилася в той час на своєму огороді та виходила з нього, як ОСОБА_18 схватила його сестру та відштовхнула він себе, внаслідок чого обвинувачена впала. В ході допиту свідок плутався, змінював покази, висловлювався нечітко, не міг надати конкретної відповіді. Ці покази суд вважає неспроможними та такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищеприведеними доказами. В той же час покази свідка ОСОБА_19 , ОСОБА_14 в судовому засіданні є постійними та послідовними, а тому, суд приймає їх до уваги та покладає в основу вироку.

Совокупність приведених вище доказів та їх аналіз підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і свідчать про направленість умислу ОСОБА_7 на вчинення даного кримінального проступку.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення кримінального проступку наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, має середню-спеціальну освіту, не працює, перебуває на обліку як безробітна в Харківському міському центрі зайнятості, не є особою з інвалідністю, живе за рахунок рідного брата, вирощування сільськогосподарської продукції для особистих потреб, не заміжня, дітей не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває /а.с. 89-93, 121/.
Згідно характеристики, наданої головою квартальною комітету № 37, ОСОБА_7 за адресою фактичного місця проживання зарекомендувала себе як сварлива, неврівноважена особа. На протязі багатьох років ворогує з сусідами Алієвими /а.с. 94/.
Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середні, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) /а.с.52-55/.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченої, висновків органу пробації, обставин вчинення кримінального проступку і ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що її подальше перевиховання та попередження скоєння нею нових кримінальних проступків можливе при призначенні кримінального покарання у виді громадських робіт в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченій суд не убачає.
Потерпілою ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4563,08 гривень, та моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Як вбачається з виписки № 2079 із медичної картки стаціонарного хворого та листка лікарських призначень, ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні у стаціонарному відділенні № 2 Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області з 30.04.2020 року по 07.05.2020 року.

Наданими суду фіскальними чеками для придбання медичних ліків та препаратів, ОСОБА_5 було витрачено 4563 гривні 08 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченої.

Доводи сторони захисту щодо надмірного часу лікування потерпілої, що придбані ліки не повинні були застосовуватися для лікування черепно-мозкових травм, тощо не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Суд зауважує на тому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які спростовують термін лікування потерпілою у лікувальному закладі, призначення певного переліку ліків лікарем, не доведено обставин, на які сторона захисту посилалася як на підставу своїх заперечень. З наданої потерпілою виписки зі стаціонарної картки хворого, вбачається, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 30.04.2020 року по 07.05.2020 року в КНП «Лозівське ТМО» в неврологічному відділенні з діагнозом: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, поступила на лікування 30.04.2020 року о 12:05 год., надані суду фіскальні чеки для придбання медичних ліків та препаратів свідчать про придбання ліків під час лікування потерпілої. Потерпілою надано суду лікарський листок призначення ліків.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає на таке.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч. 1 ст. 1168 ЦК України, виходячи з яких, вона може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При таких обставинах суд доходить висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка відповідно до вимог ч. 3 ст.23 ЦК України, повинна бути відшкодована одноразово грішми.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує, що потерпілій, у відношенні якої безпосередньо був вчинений кримінальний проступок обвинуваченою ОСОБА_7 , завдано моральної шкоди, пов`язаної з перенесенням стресової ситуації, ушкодженням здоров`я, отриманням легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, необхідністю лікування, з душевними стражданнями, в тому числі з приводу того, що очевидцем події була її малолітня дитина, з необхідністю звертатися до органів внутрішніх справ, суду, що спричинило значні незручності у її житті.

При цьому, розмір грошового відшкодування потерпілого в розмірі 20000 гривень, суд знаходить завищеним, а справедливим і відповідним обставинам справи і матеріальним можливостям винного суд вважає розмір 10000 гривень.

Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 331, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді ГРОМАДСЬКИХ РОБІТ строком на 200 (двісті) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 4563 /чотири тисячі п`ятсот шістдесят три/ гривні 08 копійок, у відшкодування моральної шкоди 10 000 /десять тисяч/ гривень, а всього 14 564 /чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три/ гривні 08 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя: ОСОБА_1