Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3509/19
Провадження № 1-кп/723/36/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі колегії суддів:

Головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) - ОСОБА_11

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

захисників - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою без визначення розміру застави, зазначивши, що знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (даний ризик існує оскільки за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_13 , передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі терміном від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна), незаконно впливати на потерпілу особу чи свідків (даний ризик існує, оскільки він в будь - який спосіб може впливати на потерпілу ОСОБА_10 , та свідків, переконуючи їх змінити раніше надані показання або давати неправдиві показання), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення (даний ризик існує, оскільки ОСОБА_13 вчинив корисливий насильницький злочин в період непогашеної судимості).
Представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора.

Представник потерпілої ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_13 проти заявленного клопотання, просять встановити домашній арешт.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_13 за ухвалою суду був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 18.02.2021р., однак судовий розгляд по даному кримінальному провадженню не закінчено.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , підлягає задоволенню, оскільки ризики передбачені ст..177 ч.1 пунктами 3, 5 КПК України знайшли своє підтвердження, а саме: можливий вплив на свідків, а особливо вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки він раніше неодноразово був засуджений, судимості не погашені. Інші ризики на які звертав увагу суду прокурор, є необгрунтованими.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Оскільки, обставини на які посилається прокурор при продовжені дії обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою в більшості не змінилися, відпав тільки ризик впливу на потерпілу, суд, враховуючи положення ст. 178 КПК України вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, суд, в обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилається на те, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні корисливого насильницького злочину в період непогашеної судимості за який передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Виходячи з вищевикладеного саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Вислухавши учасників процесу, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 підлягає задоволенню, оскільки суд враховує та оцінює сукупність всіх обставин кримінального провадження та особливо наявністю ризиків передбачених ст..177 ч.1 пунктами 3, 5 КПК України.

Однак судом встановлено, що розгляд данного кримінального провадження затягується, обвинувачений ОСОБА_13 довготривалий час знаходиться під вартою, майже два роки, колегія суддів знаходить неможливою реалізацію свого права на не визначення альтернативної форми запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 у вигляді застави, що не зможе вплинути на встановлення істини по справі.
При цьому враховуються вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а тому суд знаходить, що встановлені в ч.5 ст. 182 КПК України межі визначення розміру застави є достатніми для гарантування виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і з урахуванням обставин кримінального правопорушення в т.ч. і розміру цивільного позову, майнового та сімейного стану обвинуваченого та ризику передбаченого п.5 ч.2 ст.177 КПК України не є завідомо непомірним для нього. Підстави для застосування правил, щодо можливого виходу судом за межі максимального розміру застави передбаченого в п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не має.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_13 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з визначенням розміру застави.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 певні обов`язки.

Керуючись ст.ст.. 177, 183, 194, 199 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и ла :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 12.04.2021р..

Строк дії ухвали щодо запобіжного заходу до 12.04.2021р..
Визначити розмір застави у межах 110 (сто десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 249700 (двісті сорок дев?ять тисяч сімсот) гривень, які можуть бути внесені як обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, Код отримувача , Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, Код банку отримувача : 37567646, Рахунок: UA0008745.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до суду із встановленою періодичністю, не відлучатися із АДРЕСА_1 , без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького Апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Судді: