Дата документу 26.11.2020 Справа № 317/1980/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 317/980/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1600/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Згідно змісту ухвали, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправній колонії (№99)».
За час відбування покарання характеризується наступним чином: Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.01.2016.
Під час тримання в ФКУ СІЗО-2 УФСІН Росії по Республіці Мордовія характеризувався наступним чином. За період відбування покарання допустив шість порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 27.09.2016 відбував покарання в ФКУ ВК-7 УФСІН Росії по Республіці Мордовія характеризувався негативно, допустив одне порушення установленого порядку тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 24.01.2019 відбував покарання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 07.02.2019 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується наступним чином, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержань правил поведінки має два заохочення правами начальника установи.
На виробництві установи не працює. Безоплатно, на добровільній основі виконує обов`язки різноробочого в пекарні для засуджених. На даний час до роботи ставиться добре. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє. Почав проявляти ініціативу до виконання робіт із благоустрою установи . Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування.
На даний час приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. В 2019 році закінчив ДНЗ Біленьківській навчальний центр № 99, здобувши професією «стропальник» 2-го розряду. Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Санітарна-побутова секція».
На заходи індивідуально - виховного характеру реагує добре. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Дотримується вимоги санітарії та гігієни.
У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється. За вироком суду цивільного позову не має.
25.04.2019 комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації
17.10.2019 комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
30.04.2020 року комісією адміністрації установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 має два заохочень правами начальника установи. Крім того засуджений має 7 стягнень, у вигляді п`яти доган, штрафу, та переміщення до карцеру, останнє накладення стягнення відбулось 27.11.2018 р.
Суд першої інстанції вивчивши матеріали провадження, заслухавши представника виправної колонії №99, засудженого, прокурора, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки згідно поданих та перевірених доказів слідує, що необхідні корективи як у поведінки засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовність до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність подальшого виховного впливу на ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі засуджений, зазначає, що не згодний з рішенням суду першої інстанції. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував при дослідженні доказів під час судового засідання, що ОСОБА_7 позитивної характеристики, обставин виправлення поведінки засудженого. Серед позитивних обставин засуджений перераховує: відвідує бібліотеку; під час відбування покарання отримав освіту та спеціальність; має заохочення від адміністрації; готовий працювати на безоплатній основі; приймає участь в соціально-виховних заходах; приймає участь в гуртках самодіяльності. Засуджений зазначає, що він не працює, оскільки його не залучають до роботи на виробництві, а тому посилання суду першої інстанції на зазначену обставину є неправомірним. Окрім того, посилається на те, що суд першої інстанції протиправно в своїй ухвали посилався на те, що засуджений мав дисциплінарні стягнення, оскільки всі стягнення були погашені в установленому порядку.
Просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 04.08.2020 та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно із ст.1 КПК України, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.

Статтею 2 КПК України, визначені завдання кримінального провадження, серед яких крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, окрім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права, законність та диспозитивність.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У пункті 1 частині 3 ст.81 КК України зазначено , що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засудженні, які протягом всього, а не певного часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основаними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський влив.
З матеріалів провадження вбачається, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах провадження є достатньо даних про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки він немає дисциплінарних стягнень під час відбування покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», має два заохочення правами начальника установи.

Відповідно до матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 хоч і не працевлаштований, але безоплатно, на добровільній основі виконує обов`язки різноробочого в пекарні для засуджених. До своєї безоплатної роботи ставиться добре.

Проявляє ініціативу до виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань. Не допускає порушень вимог безпеки праці і пожежної безпеки.

Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування.
На даний час приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. В 2019 році закінчив ДНЗ Біленьківській навчальний центр № 99, здобувши професією «стропальник» 2-го розряду. Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Санітарна-побутова секція».
На заходи індивідуально - виховного характеру реагує добре. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний. Дотримується вимоги санітарії та гігієни.
У скоєному злочині вину свою визнає, розкаюється. За вироком суду цивільного позову не має.
Судова колегія не погоджується з висновками суду про те, що ОСОБА_7 не працює, оскільки суд першої інстанції сам же спростував свої висновки, вказавши, що засуджений виконує на безоплатній основі обов`язки різноробочого в пекарні, до праці ставиться добре.
Отже, ОСОБА_7 хоч і не працевлаштований, але виконує на безоплатній основі роботи в установі виконання покарань, а тому колегія суддів вважає працю засудженого сумлінною, і може бути підставою для застосування ст.81 КК України.
Посилання суду першої інстанції на те, що поведінка засудженого характеризується нестабільністю, оскільки ОСОБА_7 допустив порушення режиму відбування покарання у Російській Федерації, на думку колегії суддів не може братися до уваги.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що процес виправлення засудженого ОСОБА_9 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти свою ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення задовольнити і звільнити його умовно-достроково на 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів .

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3