У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 21 лютого 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, с. Юріївка, Снігурський район, Миколаївська обл., одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000782 від 29.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч. 2 ст. 307 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , в межах строку досудового розслідування до 21 лютого 2021 року з утриманням підозрюваного в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою змінити та зменшити йому розмір застави до 43 940 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що при визначенні слідчим суддею розміру застави не було враховано його майновий стан та визначено завідомо непомірний розмір застави.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні доказу того, що на даний час не зменшились або існують ризики, які могли б виправдати його тримання під вартою.

Звертає увагу, що він має постійне місце проживання у м. Миколаєві, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Розмір його заробітної плати за 2019 рік склав 188 000 грн, а за 2020 рік близько 100 000 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000782 від 29.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, на думку органу досудового слідства, знехтував вимогами законодавства та незаконно придбав, зберігав, перевозив з метою збуту особливо небезпечні наркотичні речовини.

Так, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошові кошти, сума яких досудовим розслідування не встановлена, особливо небезпечні наркотичні засоби (канабіс) щільно запресовані в циліндричні предмети в кількості 23 штук, з метою їх подальшого збуту. При цьому, для зручності перевезення ОСОБА_5 обмотав клейкою стрічкою «скоч» вказані 23 циліндричні предмети з особливо небезпечним наркотичним засобом, в результаті чого утворилось п`ять предметів у кожному з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом, та один предмет у якому містилось 3 (три) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом.

В подальшому, ОСОБА_5 , 20 жовтня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою подальшого незаконного збуту зберігав при собі вище вказані особливо небезпечні наркотичні засоби обіг яких заборонено (канабіс) щільно запресовані в 23 циліндричні предмета , та здійснив їх перевезення на автомобілі марки «КІА» модель «RIO» бежевого кольору vin-код НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 до місця своєї роботи державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» за адресою: м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5.

20.10.2020, в ході проведення обшуку, на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020, кабінету №7 держаної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5, в особистій сумочці ОСОБА_5 було виявлено вказані наркотичні засоби - три предмети, обмотані липкою стрічкою «скотч», у кожному з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено (канабіс). Також, в ході обшуку вказаного приміщення ОСОБА_5 з власних речей здійснив викидання на підлогу, схованих в його одежі наркотичних засобів - трьох предметів, обмотаних липкою стрічкою «скоч», у двох з яких містилось по 4 (чотири) циліндричні предмета з наркотичною речовиною всередині, та в одному знаходиться 2 (два) циліндричні предмета з наркотичною речовиною всередині.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 2093 від 21.10.2020 року, подрібнена речовина зеленого кольору всередині одного з вилучених, в ході проведення обшуку кабінету №7 держаної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5 за місцем роботи ОСОБА_5 , циліндричного предмета є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину, становить 8, 447 г.

21.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020 р. відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21.12.2020 року включно; визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 988 650 тис. гривень. (дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень). В подальшому даний запобіжний захід було продовжено.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2021 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, а саме до 21.02.2021 року .

Посилаючись на те, що у строк до 21.01.2021 р. завершити досудове розслідування неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження, а вищенаведені ризики не зменшилися, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу та вважав за не обхідне продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 21.02.2021 року.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,який за ступенем тяжкості відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується протоколом затримання ОСОБА_5 від 20.10.2020; протоколом обшуку кабінету №7 Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне Поле, будинок 5; матеріалами відповіді на доручення УСР в Миколаївській області ДСР НП України; постановою про відібрання біологічних зразків від 27.11.2020; протокол відібрання біологічних зразків від 30.11.2020; висновком експерта від 21.10.2020 р. №2092, №2093, 2091, повідомленням про підозру від 21.10.2020р.; іншим матеріалами кримінального провадження у сукупності.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування оскільки, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_5 протягом останніх 7 років перебуває на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», що свідчить про наявність сталих, в тому числі дружніх, зв`язків ОСОБА_5 серед співробітників правоохоронних органів. Зазначене підтверджує можливість ОСОБА_5 безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду в тому числі, користуючись допомогою співробітників правоохоронних органів.

На даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Також є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Вищезазначені обставини вказують на те, що на даний час продовжують існувати ризики , передбачені п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2021 року строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців а саме до 21.02.2021 року .

Слідчим і прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, внаслідок особливої складності кримінального провадження, його багато епізодності та значної кількості задіяних у кримінальному проваджені осіб.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Є безпідставним доводи підозрюваного щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, апеляційний суд, приходить до висновку про відсутність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру застави, з огляду на наступне.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя, визначаючи розмір застави врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу підозрюваного та його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Посилання підозрюваного на те, що визначений розмір застави є непомірним для нього, не може слугувати підставою для зменшення розміру застави, оскільки, внесення зазначеного розміру застави є правом, а не обов`язком підозрюваного.

Істотних порушень положень КПК України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які б вплинули при продовженні слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не виявлено.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіЗаводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 21 лютого 2021 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді