КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.08.2020 задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою до 10 жовтня 2020 року включно.
Постановляючи вказану ухвалу суд зазначив, що потерпілий і свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, в світлі чого ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою і були підставами для застосування саме такого запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшилися і продовжують існувати, з цих підстав суд дійшов до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд на виконання вимог ст. 178 КПК України врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважаючи, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки і запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому на даній стадії кримінального судочинства в якості запобіжного заходу обвинуваченого належить утримувати під вартою.
З вказаних мотивів суд дійшов до висновку про доцільність продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під ватрою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.08.2020 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , обравши йому запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_5 зазначає, що порушуючи ст.ст. 314-315 КПК України, суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не маючи на те повноважень, оскільки не вирішив питань, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скарги та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення учасників судового провадження та відповіді на запитання суду, вирішивши заявлені клопотання, перевіривши в заявлених апелянтом межах матеріали контрольного провадження, яке надійшло із суду першої інстанції у зв`язку з поданою апеляційною скаргою, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Даний апеляційний перегляд здійснюється відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 у справі №3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_9 , яким визнано невідповідність положень ч.2 ст.392 КПК України, які унеможливлюють окреме апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, Конституції України (є неконституційним).
Однак, враховуючи відсутність нормативного регулювання розгляду апеляційних скарг на зазначені ухвали суду під час судового розгляду в діючому процесуальному законі, суд апеляційної інстанції насамперед керується джерелами, які визначають порядок здійснення кримінального провадження на території України і які зазначені в ст.1 КПК України, зокрема: відповідні положення Конституції України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України в цілому і зокрема статті глави 31 КПК України, якими врегульоване провадження в суді апеляційної інстанції, та іншими законами України, які відповідають КПК України.
Так, ст.2 КПК України визначає, що завданням кримінального провадження в тому числі є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_6 в стадії підготовчого судового засідання продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 жовтня 2020 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважаючи, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки і запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому на даній стадії кримінального судочинства в якості запобіжного заходу обвинуваченого належить утримувати під вартою.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ..
Рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд належним чином мотивував, пославшись та обґрунтувавши наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також врахувавши обставини, визначені ст.178 КПК України, пов`язані з характеризуючими особу обвинуваченого даними.

Зокрема судом обґрунтовано зазначено, що мають місце ризики переховування від суду, незаконного впливу на учасників процесу, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Такі висновки суду підтверджуються тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершено; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведення вини поза розумним сумнівом, санкція статті кримінального закону, передбачає покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження,які інкриміновані обвинуваченому, ступінь суспільної небезпечності злочину, існування обґрунтованих на цей час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які обґрунтовано вказано судом першої інстанції, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції тільки розпочато, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів на даному етапі кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу зокрема у вигляді особистого зобов?язання, як про те просить апелянт ОСОБА_5 , колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що порушуючи ст.ст. 314-315 КПК України, суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не маючи на те повноважень, оскільки не вирішив питань, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України. Суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи апеляційної інстанції неспроможними, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду, тобто суд у підготовчому судовому засіданні, не обмежений лише повноваженнями передбаченими п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, як зазначає в апеляційній скарзі апелянт. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, розгляд питання тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку є не правом, а обов?язком суду.

Враховуючи все вищенаведене і оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході її розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.08.2020, щодо ОСОБА_6 ,- ? залишити без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3