Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2013/20
Провадження № 1-в/553/12/2021
У Х В А Л А
Іменем України

13.01.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання про умовно-дострокове засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня-спеціальна, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не одруженого, не працював, раніше не судимий.
По даній справі засуджений: 28.04.2011 року Солом`янським районним судом м.Києва за ст.115 ч.2 п.6, 12, 187 ч.4, 289 ч.3, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова 28.01.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 23.07.2010 року по 25.08.2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
у с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення з Державної установи «Полтавська виправна колонія №64», посилаючись на те, що 28.04.2011 року Солом`янським районним судом м.Києва його засуджено за ст.115 ч.2 п.6, 12, 187 ч.4, 289 ч.3, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова 28.01.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 23.07.2010 року по 25.08.2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник Полтавської виправної колонії (№64) не заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на той факт, що засуджений вчинив особливо тяжкий злочин, прохав відмовити у зв`язку з передчасністю та не доведенням останнім ступеню виправлення.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1, ч.2, п.3) ч.3 ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як встановлено судом засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 23.07.2010 року, кінцевий строк відбування покарання 21.06.2024 рік.
За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
За час перебування в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
За час перебування в ДУ «Диканівська вправна колонія (№12)» характеризувався негативно, 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі два рази поміщався в ДІЗО, стягнення погашені. Мав 4 заохочення..
З 28.02.2018 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія №64». 1 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено. Має 9 заохочень.
Працевлаштований в майстерні установи з відрядною формою оплати праці. До поставлених завдань ставиться добре.
З характеристики на засудженого від 06.11.2020 року вбачається рішенням комісії виправної колонії від 05.01.2017 року в зміні умов тримання відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 01.07.2019 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 16.10.2010 року в застосуванні умовно-дострокового звільнення відмовлено, як особі, яка вчинила особливо тяжкий злочин.
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Із врахуванням того, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, засуджений є суспільно-небезпечною особою, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності двох заохочень не свідчить про його виправлення. Окрім того, в самій характеристиці засудженого вказано, що засуджений не став на шлях виправлення, тобто процес його виправлення ще не завершено.
На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, необхідний більш тривалий час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1