Справа № 128/1113/19
Провадження №11-кп/801/1237/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дондушень, Республіка Молдова, молдованин, громадянин Республіки Молдова, розлучений, освіта середня, непрацюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 05.03.2019 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 05.03.2019 року, близько 17 год 00 хв, переміщувався по території автостоянки ТОВ «Епіцентр К», що розташована по вул. Хмельницьке шосе, 1-й км 1а в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, з метою підшукування автомобіля, з якого мав намір вчинити викрадення чужого майна. В цей час він помітив припаркований автомобіль марки «КІА РІО» д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 та в нього виник умисел на таємне викрадення майна з вказаного автомобіля. Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, невстановленим досудовим розслідування способом, відчинив передні пасажирські двері, таким чином незаконно проник до салону автомобіля. Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи у салоні даного автомобіля, протиправно, діючи всупереч волі власника ОСОБА_10 , намагався від`єднати автомагнітолу торгівельної марки «Ріоnеег» моделі DЕН5000UВ чорно - сірого кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 3193/19-21 становить 1213 грн, від панелі автомобіля. В подальшому, ОСОБА_7 , який перебував у салоні вищевказаного автомобіля, був затриманий працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_7 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для вчинення крадіжки чужого майна до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема, зазначає, що суд серед іншого суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, відсутність у справі матеріальних збитків.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Разом з тим, суд першої і інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, посилаючись на ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
З вказаним висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Як вбачається із змісту вироку та матеріалів кримінального провадження, предметом злочинного посягання була автомагнітола вартістю 1213 грн, яку ОСОБА_7 намагався від`єднати від панелі автомобіля, проте був затриманий працівниками поліції.
Вказане майно було зрушено з місця до затримання ОСОБА_7 та повернуто власнику, який матеріальних претензій до обвинуваченого не має, будь-якого супротиву обвинувачений під час затримання не чинив.
Судом першої інстанції не встановлено наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Жодних даних, які б негативно характеризували обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений пояснив, що вчинив злочин зумовлений депресією, проте він нічого не вкрав. Визнав повністю свою вину, щиро розкаявся.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені обставини зменшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, пом`якшують відповідальність обвинуваченого та дають підстави вважати, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України.
Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно з вимогами ст. 75 КК України, якщо суд при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Як вважає колегія суддів, цих вимог закону, при здійсненні судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції не дотримався.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, проте не врахував фактичні обставини провадження та характер злочинного діяння, а також дані про особу винного, який не має негативних характеристик, не перебуває на спеціальних обліках та раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
До того ж, проаналізувавши усі обставини, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання в їх сукупності, суд першої інстанції належним чином не мотивував неможливість виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без його ізоляції від суспільства.
Доводи адвоката, викладені в апеляційній скарзі, стосовно призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 невиправдано суворого покарання без застосування ст. 75 КК України є переконливими.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 407 КПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2020 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 05.03.2019 по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати та звільнити його з-під варти із зали суду.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4