УХВАЛА
Іменем України

29.01.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001880 від 15.09.2020 року, внесеного до ЄРДР 24.04.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить постанову слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 15.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0001880, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.04.2020 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України скасувати, матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування, мотивуючи вимоги скарги тим, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, без належної перевірки та з`ясування всіх обставин по справі.
На обґрунтування доводів скарги зазначив, що 23 квітня 2020 року, близько 22 години 30-33 хвилини в м. Житомирі, на перехресті вул. Покровська та вул. Героїв Чорнобиля за участі водія ОСОБА_3 , який керуючи ТЗ Ssang Yong Kyron с р/н НОМЕР_1 та водія ОСОБА_5 , який керуючи автомобілем Toyota CH-R, р/н НОМЕР_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ТЗ Toyota CH-R, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження, про що свідчить висновок експерта №1773.
Заявник ОСОБА_3 наполягає, що згідно оскаржуваної постанови встановлені обставини, які не відповідають дійсності, а саме: він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує отриманий за 24.04.2020 року взятий о 01 годині 35 хвилин результат токсикологічного дослідження методом ГХ від 27.04.2020 року за №1471, в доставленому зразку крові, етиловий алкоголь виявлений в концентрації 0,11% проведений лікарем-токсикологом ОСОБА_6 , що в свою чергу не спростовує проведений огляд лікарем ОСОБА_7 щодо відсутності стану сп`яніння під час дорожньо-транспортної пригоди за медичною випискою від 24.04.2020 року о 01 годині 30 хвилин.

На думку скаржника, вихідні дані, зазначені слідчим та які були покладені в основу експертиз, не відповідають дійсним обставинам справи, що доводить отримана інформація за запитом від 07.05.2020 року №13/1 з камери відеоспостереження по вулиці Покровській, висновок за результатами проведення комп`ютерного дослідження відеозапису від 06.11.2020 року, протокол перегляду та скріншоти з камери відеоспостереження в кількості 14 штук, протокол проведення слідчого експерименту від 17.07.20 року та висновок експертного дослідження від 17.11.20 року.

В судове засідання скаржник не з`явився, просив розглянути скаргу в його відсутність, вимоги викладені в скарзі, підтримав.
Слідчий ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій заперечував щодо задоволення скарги, надав для дослідження матеріали кримінального провадження №0001880.

Висловлення позиції слідчого, прокурора є важливим для прийняття законного та обґрунтованого рішення за скаргою.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, а оскільки законом передбачені стислі терміни для розгляду даної категорії скарг, вважаю за можливе розглянути скаргу за відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів.Вказівка про обов`язковість участі слідчого, прокурора не суперечить положенню, згідно з яким скаргу може бути розглянуто і за їх відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0001880, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, що 23.04.2020 року, близько 22 години 30-33 хвилини в м. Житомирі, перехресті вул. Покровська та вул. Героїв Чорнобиля за участі водія ОСОБА_3 , який керуючи ТЗ Ssang Yong Kyron с р/н НОМЕР_1 та водія ОСОБА_5 , який керуючи автомобілем Toyota CH-R, р/н НОМЕР_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.04.2020 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за № №0001880.

За результатами досудового розслідування постановою слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001880 від 15.09.2020 року, внесеного до ЄРДР 24.04.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях учасників дорожньо-транспортної пригоди складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 286 КК України.
Мотивуючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий виходив з того, що в діях учасників дорожньо-транспортної пригоди склад кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 286 КК України відсутній.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з таких підстав: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.

Як зазначає заявник ОСОБА_3 , що його лише 18.05.2020 року було допитано у якості свідка у вище вказаному кримінальному провадженні, на підтвердження викладеного надано копію протоколу допита свідка.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінґайзен проти Австрії»). Гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»). Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Згідно зі ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно зі ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, окрім вступної та резолютивної частин, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:
- зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;
- мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є абсолютно невмотивованою, в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, не вказані мотиви її прийняття та їх обґрунтування.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого про проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, не надано обґрунтовані відповіді на поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу.

Отримана інформація за запитом заявника від 07.05.2020 року №13/1 з камери відеоспостереження по вулиці Покровській, висновок за результатами проведення комп`ютерного дослідження відеозапису від 06.11.2020 року, протокол перегляду та скріншоти з камери відеоспостереження в кількості 14 штук, протокол проведення слідчого експерименту від 17.07.20 року та висновок експертного дослідження від 17.11.20 року, як докази, взагалі не були проаналізовані слідчим при винесені оскаржуваної постанови.

Причина, через яку створена небезпека для руху не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглядаючи справу № 490/10025/17, де наголошено, що «в обставинах цієї справи, як зазначає Верховний Суд, не викликає сумніву, що засуджений усвідомлював, що він має діяти таким чином, щоб не створити перешкод учасникам руху, які мають перевагу. Організація дорожнього руху на цьому перехресті дозволяла йому не розподіляти свою увагу між різними напрямами і зосередитися на головному факторі, який він мав врахувати перед здійсненням маневру: на розташуванні, швидкості та інших важливих факторах руху транспортних засобів, що мали перевагу, аби переконатися, що актуальна дорожня обстановка дозволяє здійснити маневр.»

В рішеннях Європейського суду з прав людини по справах "Гефген проти Німеччини" від 30.06.2008 року, Яременко проти України" від 30.04.2015 року, де викладена концепція "плоди отруйного дерева", сенс якої зводиться до того, що якщо джерело доказів є недопустимим, то всі докази, отримані за його допомогою будуть такими ж.

На виклики до слідчої судді для надання можливості надати свої пояснення, слідчі органи не з`явилися, доказів на спростування вищевикладеного не надали.
Вважаю, що дії слідчого прямо суперечить вище вказаним нормам КПК України та практиці ЄСПЛ, адже наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001880 від 15.09.2020 року, внесеного до ЄРДР 24.04.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України підлягає скасуванню для відновлення досудового розслідування та проведення його у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001880 від 15.09.2020 року, внесеного до ЄРДР 24.04.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого ВР ЗСТ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001880 від 15.09.2020 року, внесеного до ЄРДР 24.04.2020 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - скасувати.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1