Справа № 201/142/21
Провадження №1-кс/201/42/2021
У Х В А Л А
Іменем України

14 січня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000534 від 08 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000534 від 08 серпня 2019 року.
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000534 від 08 серпня 2019 року було накладено арешт на належне ОСОБА_4 майно. Зазначає, що ОСОБА_4 за даним кримінальним провадженням не є підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, також ніякого відношення до проведення взагалі тендерних закупівель щодо надання рекламних та маркетингових послуг, проведених посадовими особами Дніпровської міської ради не має, а тому на даний час відсутні подальші підстави для продовження арешту на належне ОСОБА_4 майно.
Представник заявника надав суду заяву з проханням клопотання задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути клопотання без участі заявника та його представника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Представник Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року (справа № 201/5870/20) було задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000534 від 08.08.2019, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та накладено арешт на на майно, що вилучено під час проведення обшуку 19.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-67 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;

-51 купюра номіналом 200 гривен Національного Банку України;

-7 купюр номіналом 1000 гривен Національного Банку України;

-1 купюра номіналом 100 гривен Національного Банку України;

-2 купюри номіналом 50 гривен Національного Банку України;

-67 купюр номіналом 20 гривен Національного Банку України;

-33 купюри номіналом 100 доларів Сполучених Штатів Америки;

-7 купюр номіналом 50 доларів Сполучених Штатів Америки;

-3 купюри номіналом 20 доларів Сполучених Штатів Америки;

-3 купюри номіналом 10 доларів Сполучених Штатів Америки;

-10 купюр номіналом 5 євро;

-4 купюри номіналом 10 євро;

-9 купюри номіналом 20 євро;

-6 купюр номіналом 50 євро;

-1 купюра номіналом 100 євро;

-Рублі Російської Федерації 3 купюри номіналом 100 та 1 купюра номіналом 50.

-12 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;

-45 купюр номіналом 200 гривен Національного Банку України;

-1 купюра номіналом 50 гривен Національного Банку України;

-1 купюра номіналом 20 гривен Національного Банку України;

-Банківська карта Приват Банка НОМЕР_1 ;

-Банківська карта Приват Банка НОМЕР_2 ;

-Банківська карта Приват Банка НОМЕР_3 ;

-Банківська карта Приват Банка НОМЕР_4 ;

-Банківська карта MonoBank НОМЕР_5 ;

-Банківська карта Унікредит НОМЕР_6 ;

-Мобільний телефон чорного кольору Nokia без сим карти, IMEI: НОМЕР_7 ;

- Мобільний телефон чорного кольору Nokia на 2 сим-карты, без сим-карт, IMEI: НОМЕР_8 ;

-пластиковий носій для сим-карти Київстар, без сим-карти, номер НОМЕР_9

-327 купюр номіналом 100 доларів Сполучених Штатів Америки;

-21 купюра номіналом 1000 гривен Національного Банку України;

-520 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;

-490 купюр номіналом 200 гривен Національного Банку України;

-пістолет схожий на пістолет Макарова (серійний номер НОМЕР_10 ) з магазином та глушником;

-4 патрони, калібру 9*18 ;

на загальну кількість вилучених в ході проведення обшуку грошових коштів, а саме: 446 310 гривен Національного Банку України, 36 440 доларів Сполучених Штатів Америки., 670 Євро, 350 Рублів Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.
Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.
Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000534 від 08 серпня 2019 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений на майно, що вилучено під час проведення обшуку 19.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
67 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;
51 купюра номіналом 200 гривен Національного Банку України;
7 купюр номіналом 1000 гривен Національного Банку України;
1 купюра номіналом 100 гривен Національного Банку України;
2 купюри номіналом 50 гривен Національного Банку України;
67 купюр номіналом 20 гривен Національного Банку України;
33 купюри номіналом 100 доларів Сполучених Штатів Америки;
7 купюр номіналом 50 доларів Сполучених Штатів Америки;
3 купюри номіналом 20 доларів Сполучених Штатів Америки;
3 купюри номіналом 10 доларів Сполучених Штатів Америки;
10 купюр номіналом 5 євро;
4 купюри номіналом 10 євро;
9 купюри номіналом 20 євро;
6 купюр номіналом 50 євро;
1 купюра номіналом 100 євро;
Рублі Російської Федерації 3 купюри номіналом 100 та 1 купюра номіналом 50.
12 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;
45 купюр номіналом 200 гривен Національного Банку України;
1 купюра номіналом 50 гривен Національного Банку України;
1 купюра номіналом 20 гривен Національного Банку України;
Банківська карта Приват Банка НОМЕР_1 ;
Банківська карта Приват Банка НОМЕР_2 ;
Банківська карта Приват Банка НОМЕР_3 ;
Банківська карта Приват Банка НОМЕР_4 ;
Банківська карта MonoBank НОМЕР_5 ;
Банківська карта Унікредит НОМЕР_6 ;
Мобільний телефон чорного кольору Nokia без сим карти, IMEI: НОМЕР_7 ;
Мобільний телефон чорного кольору Nokia на 2 сим-карты, без сим-карт, IMEI: НОМЕР_8 ;
пластиковий носій для сим-карти Київстар, без сим-карти, номер НОМЕР_9
327 купюр номіналом 100 доларів Сполучених Штатів Америки;
21 купюра номіналом 1000 гривен Національного Банку України;
520 купюр номіналом 500 гривен Національного Банку України;
490 купюр номіналом 200 гривен Національного Банку України;
пістолет схожий на пістолет Макарова (серійний номер НОМЕР_10 ) з магазином та глушником;
4 патрони, калібру 9*18 ;
на загальну кількість вилучених в ході проведення обшуку грошових коштів, а саме: 446 310 гривен Національного Банку України, 36 440 доларів Сполучених Штатів Америки., 670 Євро, 350 Рублів Російської Федерації, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000534 від 08 серпня 2019 року /справа № 201/5870/20/.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1