Справа № 557/1576/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП

в Рівненській області ОСОБА_4

власника тимчасово вилученого майна (деревини) ОСОБА_5

власника тимчасово вилученого майна (транспортного засобу) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гоща клопотання слідчого СВ Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 27.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням, погодженого з прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , вказуючи, що 27 листопада 2020 року надійшло повідомлення до Гощанського ВП про те, що в с. Мичів, Гощанського району Рівненської області, а саме на польовій дорозі між с. Жорнівка та с. Мичів на території Гощанського району, було зупинено вантажний автомобіль марки "ЗІЛ 131" державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив лісоматеріали, а саме 40 колод дерева породи сосна невідомого походження, без відповідних документів та маркувань.
Слідчим відділенням Гощанського ВП Острозького ВП ГУ Національної поліції України в Рівненській області, відомості за даним фактом 27.11.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
27.11.2020 в ході огляду місця події на польовій дорозі поблизу с. Мичів Гощанського району, Рівненської області виявлено автомобіль марки "ЗІЛ-131" державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив лісоматеріали, а саме 40 колод дерева породи сосна невідомого походження, без відповідних документів та маркувань. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить громадянину ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 .
Автомобіль марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , та сорок колодок деревини породи сосна, визнано та прилучено в якості речових доказів в кримінальному провадженні № 0000310 від 27.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

У зв`язку із цим, з метою збереження речових доказів шляхом запобігання можливості їх приховування, знищення, передачі, відчуження виникла необхідність в проведенні такої слідчої дії, як накладення арешту на майно.

А тому, просить накласти арешт на автомобіль «ЗІЛ-131», номер кузова НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , із навантаженою на ньому лісодеревиною породи сосна в кількості 40 колодок, котрі були вилучені під час проведення огляду місця події поблизу с. Мичів, Гощанського району 27.11.2020.

Представник Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав повністю та просить його задовольнити з підстав викладених у ньому. Крім того зазначив, що діаметр колод деревини не відповідала діаметрам, які зазначені в товарно-транспортній накладній.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала повністю та просить його задовольнити.

Власник тимчасово вилученої деревини ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання та зазначив, що вказану деревину останній придбав офіційно, що підтверджується товаро-транспортними накладними та специфікацією поколодного обліку, які надав в судовому засіданні. Окрім того, зазначив, що вказану деревину необхідно було перевезти на іншу пилораму, оскільки на попередній пилорамі працівники захворіли на COVID-19, однак власник пилорами відмовився обробляти деревину, тому її повезли на попередню пилораму.
Користувач автомобіля «ЗІЛ-131» ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що вказаний транспортний засіб купив в ОСОБА_9 та вже тривалий час користується ним, однак на даний момент транспортним засіб не зареєстрував на себе. При цьому суду показав, що ОСОБА_5 як власник деревини, попросив його перевезти 40 колод породи сосна на іншу пилораму у зв`язку з тим що, на попередній працівники захворіли на COVID-19. ОСОБА_5 . Вказав про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вилучене майно немає.
Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, у відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна, як це вбачається з абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При цьому, наявність вказаних ризиків підлягає доведенню стороною, що звертається за арештом майна, а недоведення підстав арешту майна та ризиків є підставою для відмови у арешті майна, як це вбачається зі ст.173 ч.1 КПК України.
В ході судового розгляду встановлено, що 27.11.2020 до ЄРДР було внесено за №0000310 відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.
27 листопада 2020 року надійшло повідомлення до Гощанського ВП про те, що в с. Мичів, Гощанського району Рівненської області, а саме на польовій дорозі між с. Жорнівка та с. Мичів на території Гощанського району, було зупинено вантажний автомобіль марки "ЗІЛ 131" державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив з лісоматеріали, а саме 40 колод дерева породи сосна невідомого походження, без відповідних документів та маркувань.
27.11.2020, автомобіль «ЗІЛ-131», номер кузова НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , із навантаженою на ньому лісодеревиною породи сосна в кількості 40 колодок, котрі були вилучені під час проведення огляду місця події поблизу с. Мичів, Гощанського району, що підтверджується протоколом огляду місця події.

Постановою слідчого СВ Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 від 27.11.2020, автомобіль та деревина визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженні №0000310 та передано на зберігання до Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

Разом з тим, слідчим не доведено наявність передбачених законом підстав та ризиків для накладення арешту на автомобіль.

Виходячи з положень ст. 173 КПК України, з огляду на вказані обставини, які встановлені слідчим суддею в ході судового розгляду клопотання, а також приймаючи до уваги, що належність автомобіля встановлена, відсутність на час розгляду клопотання можливості врахування п.3 ст.173 КПК України; наявності осіб, яким завдано шкоду, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для накладення арешту на автомобіль немає.

При цьому, будь-яких доказів того, що при відсутності арешту вказаний транспортний засіб може зазнати приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження, слідчим не надано, і таких доказів в ході судового розгляду не здобуто.

Окрім того, клопотання слідчого подане з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки до нього не додано документів, що підтверджують право власності на вилучений автомобіль.
Отже, факт невиправданого потребами досудового розслідування обмеження права розпорядження, користування та відчуження майна з огляду на завдання та загальні засади кримінального провадження є неприпустимим, а також відповідність втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з відповідними змінами.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.

ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Слідчий суддя зазначає, що слідчим не доведено розумність та співрозмірність обмеження права користування, розпорядження та відчуження майна щодо транспортного засобу завданням кримінального провадження.

Разом з тим, складаючи даний протокол, слідчий не конкретизував, яке майно вилучено у особи, його кількість, діаметр, що дає можливість для особи, якій передано на зберігання вилучене майно, його підмінити. Крім того, органом досудового розслідування не приєднано до матеріалів провадження жодного процесуального документу на підтвердження вчинення ОСОБА_5 або іншою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та не приєднано розрахунку істотної шкоди, який передбачений диспозицією цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, товарно-транспортними накладними від 23.11.2020 підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 23.11.2020 придбав в ДП «Острозьке лісове лісництво» 42 шт. деревини породи Сосна.

Протоколом огляду від 01.12.2020 здійснено замірювання деревини із залученням спеціаліста ОСОБА_10 , інших осіб до вказаної слідчої дії не залучено.

Однак, всупереч ст. 71 КПК України, повноваження спеціаліста не підверджені та не додано документів, які б підтверджували повноваження спеціаліста.

Згідно ч.3 ст.223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Однак, слідчим під час огляду місця події не вжито заходів для забезпечення присутності під час проведення даної слідчої дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а саме ОСОБА_5 , при цьому у протоколі не зазначено про присутність під час слідчої дії водія транспортного засобу ОСОБА_6 , якому його права та обов`язки, передбачені КПК України, не роз`яснено.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Так, до матеріалів клопотання додано фотозображення: транспортного засобу з, в якому знаходиться деревина.

Згідно до п.1 ч.3 ст.104 КПК України, протокол складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про, зокрема, інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Однак, як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.12.2020 року будь-які технічні засоби під час огляду місця події слідчим не застосовувалося, що позбавляє слідчого суддю об`єктивної можливості встановити походження фотозображень: транспортного засобу, в якому знаходиться деревина.

Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі, якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Однак, як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.12.2020, вилучені речі та документи не опечатано.

Зазначені обставини свідчать про неможливість використання виявлених згідно протоколу огляду 01.12.2020 року даних, як доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що протокол огляду 01.12.2020, проведений слідчим з порушенням вимог КПК України, в зв`язку з чим протокол огляду 01.12.2020, є недопустимим доказом.

Виходячи із наведеного, враховуючи положення ч. 2 ст. 173, ч. 2 ст. 167 КПК України, ст. 234 КПК України, а також те, що у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні підозри нікому не повідомлено, вилучене майно не є предметом даних злочинів, слідчим не доведено можливість використання вилученого майна як доказ у кримінальному провадженні, слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172, 173, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 27.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу слідчого органу досудового розслідування Гощанського ВП Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області повернути:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Пустомити Гощанського району Рівненської області, тимчасово вилучене згідно протоколу огляду місця події від 27.11.2020 року майно, а саме лісодеревину породи сосна в кількості 40 (сорок) колодок;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово вилучене згідно протоколу огляду місця події від 27.11.2020 року майно, а саме автомобіль марки «ЗИЛ 131 В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорта НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 .

Ухвала в частині повернення майна у відповідності до ч.3 ст.173 КПК України підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1