В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1090/20
Провадження № 1-кп/534/150/20

23 грудня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000052 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ (Горішні Плавні),Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2020 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах за місцем мешкання ОСОБА_5 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на столі у кухні виявив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8», який належить ОСОБА_5 ..В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, з корисливих мотивів та мети, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, з вищевказаного столу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8», ватрістю, згідно висновку експерта №942/Кр від 28.07.2020 2850 грн., який належить ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2850 грн.

Потерпілій матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 2850 грн. не відшкодовано.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та щодо вартості викраденого ним майна заперечував частково, у якій саме частині, не визначився, лише пояснив, що телефон, який був предметом злочину, не новий, тому, на його думку, підлягає відшкодуванню у меншій вартості.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи потерпіла у судове засідання не прибула, звернувшись із відповідною заявою про розгляд справи за її відсутності. У наданій на адресу суду заяві потерпіла просила задовольнити її цивільний позов в повному обсязі, питання призначення покарання залишила на розсуд суду.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України є доведеною повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
На обліку лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не знаходиться.
При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявністьобставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Речові докази у справі відсутні.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2850 грн. та моральної шкоди на суму 3000 грн., завданої внаслідок скоєння ОСОБА_4 злочину .

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що у наслідок скоєння ОСОБА_4 злочину, ОСОБА_6 було завдано матеріальної шкоди на суму 2850 грн., що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпіла зазначила, що через викрадення мобільного телефону отримала душевні страждання. Зокрема через те, що перебувала в стані вагітності. Моральну шкоду оцінює сумою 3 000 грн.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_4 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Фактично наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілим обставинами, які є очевидними, натомість, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи також реальну можливість відшкодування ОСОБА_4 завданої моральної шкоди за відсутності у нього постійного джерела доходу, розмір моральної шкоди, що має бути відшкодованим потерпілій, суд визначає в розмірі 1000 грн.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизу, вартість якої становить 653 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 115 годин.
Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на її користь завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 2 850 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.
Витрати на залучення експерта в розмірі 653 грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1