Справа №295/9034/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)»,

встановив:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що він вину у скоєному злочині визнав.

Засуджений у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «ЖВК (№4)» та прокурор заперечували проти задоволення клопотання засудженого.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2016 ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2018, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04.09.2018, ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України на 5 років позбавлення волі.

Початок строку: 03.05.2017. Кінець строку: 22.12.2020. Відбув 2/3 покарання: 23.04.2019.

Засуджений працевлаштований робітником у майстерні установи. До праці та своїх обов`язків ставиться задовільно, намагається виконувати змінні завдання, має 2 заохочення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», завдання програми виконує під наглядом адміністрації.

За період відбування покарання засуджений мав 11 стягнень. В силу положень ст. 134 КВК України стягнення вважаються погашеними. Також допустив два порушення режиму відбування покарання, а саме: 28.12.2019 порушив форму одягу та 03.04.2020 занавісив спальне місце, на зауваження не реагував. За допущені порушення на засудженого накладено стягнення в виді бесіди виховного характеру.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, враховуючи, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, хоча вину у скоєному злочині визнає, але допустив за останній рік 2 порушення, до праці ставиться задовільно, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1