Справа № 730/457/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/584/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали об`єднаного кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2020 року, та за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 07.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2020 року, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 31 серпня 2020 року включно.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 06 вересня 2020 року включно.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики не зменшились і продовжують існувати, з урахуванням висунутого обвинувачення, даних про осіб та наявності ризиків, суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, застосувавши до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою занадто суворою, адже прокурор не навів жодного прямого доказу на обґрунтування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На думку апелянта, вручена йому підозра є незаконною та не обгрунтованою. Вказує, що судом не було враховано те, що він має постійне місце проживання та на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду від 09 липня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_9 .. Вказує, що підготовче судове засідання у даному провадженні 09.07.2020 року не відбулося і ухвалою суду було призначене на 31.08.2020 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про відвід захиснику і це клопотання суд задовольнив. Наголошує, що суд не приймав жодного рішення, передбачених ч. 3 ст. 314, ст. 315 КПК України, однак фактично за межами підготовчого судового засідання задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 . На думку захисту, суд упереджено прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , припустився помилки і порушив норми процесуального права, оскільки дана стадія процесу не дає процесуального права на продовження строку тримання під вартою. На думку захисника, сторона обвинувачення, за наявності реальних доказів про вказані ризики, в межах строку досудового розслідування, повинна була звертатися з відповідним клопотанням в порядку і за правилами ст. 199 КПК України.

Обидві апеляційні скарги були обєднані в одне провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , які наполягали на задоволенні їх апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, наявність вагомих доказів, що обвинувачені могли вчинити дані правопорушення, конкретні обставини вчинення правопорушення, що може свідчити про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 статті 177 КПК України, а саме, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки знають їх місце проживання, вони добрі знайомі та проживають поруч, а також суд врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, проживання обвинувачених разом із батьками, тобто мають сталі соціальні зв`язки, їх молодий вік та стан здоров`я, і те, що вони не працюють.

При цьому, суд врахував категорію інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, дані про осіб обвинувачених, а тому, з метою запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом дискреційними повноваженнями, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувані ухвали суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обрані стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжні заходи у виді тримання під вартою на даний час відповідають їх особам, характеру та тяжкості інкримінованого їм кримінального правопорушення.

При обґрунтуванні рішення про застосування запобіжного заходу слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком про наявністю встановленого судом першої інстанції ризику в частині переховування від суду, що на даний час унеможливлює зміну застосованого обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який вид.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, даних про особу обвинувачених, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки перебуваючи на домашньому арешті, він порушував покладені на нього обов`язки, та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд не обґрунтував свої висновки щодо незастосування більш м`якшого запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах провадження та змісті ухвали. Судом наведені достатні мотиви для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обвинуваченим ОСОБА_8 не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу та подальшого його продовження, а ті обставини, на які посилається він у своїй апеляційній скарзі, не можуть лягти в основу для скасування чи зміни запобіжного заходу.

Всі доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 були перевірені апеляційним судом, проте вони не знайшли свого підтвердження, а тому не впливають на правильність рішення суду. Що стосується твердження про те, що підготовче судове засідання у даному провадженні 09.07.2020 року не відбулося і що суд не приймав жодного рішення, передбачених ч. 3 ст. 314, ст. 315 КПК України, однак фактично за межами підготовчого судового засідання задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , то такі не заслуговують на увагу, адже системний аналіз ч. 3 ст. 315 КПК України дозволяє суду зробити висновок про те, що оскільки суд має право обрати запобіжний захід, а також змінити або скасувати його, то він же має право і на продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів наголошує, що місцевий суд фактично розпочав підготовче судове засідання і вирішив в ньому ряд питань, які відносяться до його компетенції. Відповідно до п. 24 ст 3 КПК, підготовче судове провадження являється частиною судового провадження, під час якого суд має право продовжувати строк тримання під вартою обвинуваченому. Тому, на думку колегії суддів, суд в даному випадку розглянув питання продовження строку тримання під вартою обох обвинувачених в рамках судової процедури, не порушивши при цьому приписів КПК.

Апеляційний суд виходить з того, що наявність певних соціальних зв`язків, які були встановлені судом та органами досудового розслідування, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинувачених, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Сукупність ризиків і доводів, на які послався прокурор у своєму клопотанні про продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дають підстави для висновку про обґрунтованість застосування саме такого найбільш суворого запобіжного заходу відносно обвинувачених.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2020 року, якою було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31 серпня 2020 року включно без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року, якою було продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 вересня 2020 року включно без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4