ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа: 664/1840/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/801/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
іменем України

18 серпня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000147 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2020 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ювілейне Олешківського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн..
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн..
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 у відшкодування витрат на лікування 9325,88 грн та моральної шкоди 466,29 грн..
Запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він 25.04.2019 року близько 22.00 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна з боку вул. Рози Люксембург в напрямку вул. Командакова в с. Ювілейне Олешківського району Херсонської області, з перевищенням швидкості встановленої в населених пунктах, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3(б), 12.4, 16.3, 16.12 Правил дорожнього руху України, при наближені до перехрестя рівнозначних доріг вул. Гагаріна та вул. Андреєва не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя праворуч, а саме мопеду Honda Dio, без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по вул. Андреєва зі сторони вул. Миру в напрямку вул. Литвинова, в результаті чого допустив з ним зіткнення, внаслідок чого водію мопеду ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких він помер на місці події, а пасажиру мопеду ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 , а саме: п. 2.3 (б) відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.4 відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п. 16.3 відповідно до якого у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп- лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п. 16.12 відповідно до якого на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.
Зазначеними вище діями ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_10 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. В обгрунтування доводів указує, що судом було розглянуто провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, однак не було роз`яснено наслідки такого порядку, зокрема позбавлення можливості оспорювати фактичні обставини вчинення злочину. При цьому під час судового розгляду він фактично вказував про протиправність дій потерпілого, які також вважає наслідком вчинення ДТП. Крім того, судом не було досліджено висновок судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_8 .. В порушення вимог ст.351 КПК України судом його не було допитано, а лише з`ясовано чи визнає він вину у вчиненому. Всупереч вимог ст.374 КПК України у вироку не відображено показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яких було допитано в суді. Під час вирішення цивільного позову судом не було взято до уваги факт відшкодування потерпілим грошових коштів. Всупереч вимогам ст.107 КПК України в матеріалах провадження відсутні докази належного фіксування судового засідання від 30.01.2020 року, під час якого допитувались учасники кримінального провадження, досліджувались докази.

З цих підстав просить скасувати вирок щодо нього та призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції;

- потерпілий ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, який судом задоволено не в повному обсязі. В обгрунтування доводів, посилаючись на зміст вимог ст.ст. 1166, 1187, 1195, 1202 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 22, 23, 24,25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року вважає, що судом не було враховано такі вимоги закону та необґрунтовано не прийнято до уваги частину його позовних вимог. Зазначає, що безпідставно не враховано квитанції від 08.05.2019 року на загальну суму від 32971,02 грн., оскільки платником зазначено іншу особу, а не потерпілого Вказує, що ліки, які вказано у квитанціях придбались іншою особою, оскільки він не міг самотужки придбати собі ліки, перебував у тяжкому стані. Крім того вказує, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог, які стосуються відшкодування неотриманих доходів у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності. Зазначає, що з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 97417,81 грн. та моральна шкода в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 4638,94 грн.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та ухвалити нове рішення у цій частині,, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_10 на його користь витрати в розмірі 7109,36 грн., з ПрАТ «Українська страхова пожежно-страхова компанія» витрати, пов`язані з придбанням пального, благодійної допомоги, проїзні квітки в лікарнюм. Херсона, в розмірі 97417,81 грн, з яких виплати на лікування 42702,87 грн., неотримані доходи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності 50076 грн. та моральну шкоду 4638,94 грн..

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим, просили скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, доводи потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та ухвалити нове рішення в цій частині, просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг потерпілого та обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, про що правильно зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Із оригінального примірника технічного носія інформації судового засідання суду першої інстанції, журналу судового засідання вбачається, що ці обставини не знайшли свого відображення в журналі судового засідання та запису судового засідання, а також у судовому рішенні, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 не визнав цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стверджував, що частково відшкодував завдану їм шкоду, що підтверджено відповідними розписками.

Згідно зі ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належать до предмета доказування.

Водночас, виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не дотримався положень ч.3 ст.349 КПК України, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, про що обгрунтовано зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Крім того, відповідно до вимог ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як убачається з журналу судового засідання та запису судового засідання, яке відбулося 30.01.2020 року, суд розглянув кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в скороченому порядку, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, виходячи з того, що ОСОБА_10 повністю визнав себе винним у вчиненні цього злочину.

Водночас, під час перевірки матеріалів кримінального провадження та обґрунтованості доводів апелянтів неможливо з`ясувати чи було судом першої інстанції роз`яснено порядок судового розгляду, передбачений ч.3 ст.349 КПК України, та наслідки розгляду кримінального провадження в спрощеному порядку, оскільки на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 30.01.2020 року відсутня належна якість запису судового засідання, придатна для прослуховування, а тому неможливо з`ясувати чи було судом роз`яснено вимоги ч.3 ст.349 КПК України та чи зрозуміли учасники кримінального провадження наслідки такого розгляду, та чи надали згоду на розгляд кримінального провадження в такому порядку.

Крім цього, як убачається зі змісту журналу судового засідання від 30.01.2020 року судом першої інстанції було допитано потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , досліджено матеріали провадження, однак у вироку всупереч вимог ст.370, 374 КПК України взагалі не відображено зміст показаній, які надали потерпілі.

Також за наявності непридатного для прослуховування аудіозапису судового засідання від 30.01.2020 року неможливо пересвідчитись, чи досліджувались докази на підтвердження заявлених потерпілими цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та на підставі яких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 ..

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Оскільки під час прослуховування аудіозапису судового засідання від 30.01.2020 року неможливо з`ясувати чи роз`яснювались наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, чи досліджувались докази в частині вирішення цивільного позову, вказане свідчить про відсутність аудіозапису вказаного судового засідання.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ч.3 ст.349, ст.370, ст.374, ст.412 КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_10 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції згідно зі ст.415 КПК України.

Інші доводи обвинуваченого, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, тому апеляційні скарги сторін обвинувачення та захисту належить задовольнити частково.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, зазначені в цій ухвалі, ретельно дослідити зібрані в провадженні докази з урахуванням позицій сторін обвинувачення та захисту, дати їм належну оцінку в їхній сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності, вирішити питання щодо винності чи невинності особи, про задоволення чи незадоволення цивільного позову, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване судове рішення.

Зважаючи на доводи сторін обвинувачення та захисту, заявлені ними вимоги, їхні апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2020 року щодо ОСОБА_10 - скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3