ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/732/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/397/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/397/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.07.2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.07.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 2 вересня 2020 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати.

В обгрунтування доводів вказує на те, що прокурор у судовому засіданні не довів обставин, які підтверджують існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а також того що вони не зменшились. Вказує, що копію клопотання про продовження строку тримання під вартою йому вручено 21.05.2020 року безпосередньо перед судовим засіданням, що не дозволило йому та його захиснику в повній мірі реалізувати право на захист.

Також звертає увагу колегії суддів на те, що повідомлення про підозру від 01.03.2016 року йому вручено лише 27.03.2020 року, що не відповідає вимогам КПК України.

Посилається на те, що прокурором внесено до ЄРДР неправдиві відомості про вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки у звязку зі змінами у ст.185 КК України кримінальна відповідальність настає за шкоду в розмірі 1000 грн, а йому інкримінується заподіяння шкоди на меншу суму в звязку з чим в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, а тому до нього не може бути застосовано запобіжний захід.

Також зазначає що прокурор при розгляді питання про продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Посилається на те, що повідомлення про підозру всупереч вимогам КПК України предявлено йому в той час коли він перебував за межами України, а тому він не набув статусу підозрюваного і щодо нього не може обиратись запобіжний захід.

Вважає своє затримання незаконним оскільки ухвала слідчого суддді про дозвіл на його затримання втратила чинність.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На розгляді в Кременецькому районному суді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старшим слідчим СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 за наступних обставин: реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, на початку січня 2016 року у нічний час, (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, будучи непоміченим сторонніми особами, за допомогою невстановленого слідством предмета відчинив навісний замок вхідних дверей підсобного приміщення, що знаходиться у підвалі багатоповерхового житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав ручний електричний ударний дриль (перфоратор) вартістю 280 (двісті вісімдесят) гривень та кутову шліфувальну машину (болгарку) торгової марки «Стерн» моделі «АГ 230 СВ» вартістю 687,50 (шістсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення, таким чином маючи можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 967,50 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 50 копійок.

Крім цього, 30 січня 2016 року близько 15 годині 45 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував на вулиці Лубенська міста Кременець повторно виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, реалізуючи який 30 січня 2016 року близько 15 години 55 хвилин ОСОБА_9 , переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись в тому, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Шімано» помаранчевого кольору вартістю 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, належний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_4 , який знаходився біля входу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований по вулиці Лубенська, 141, міста Кременець Тернопільської області, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

01 березня 2016 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

27 березня 2020 року о 06 год. 02 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.ст. 40, 104, 131, 132, 213 КПК України.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області неодноразово продовжувався строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

У звязку з неможливістю завершити судовий розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, визнаючи обгрунтованим яке, суд з досліджених у судовому засіданні доказів визнав доведеною причетність ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих йому злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, а також незменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до нього вказаного запобіжного заходу, зокрема, можливості переховування його від суду, впливу ним на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані у судовому засіданні, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, виходячи з оголошенння його в міжнародний розшук та затримання, можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що у випадку визнання його винним йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, та з врахуванням даних про особу обвинуваченого, оскільки він є раніше судимою особою, ніде не працює, не має джерела доходу, що свідчить про його суспільну небезпечність у звязку з чим, врахувавши неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження до закінчення попредньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд прийшов до вірного переконання про застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу.

У звязку з вищенавденим твердження обвинуваченого щодо ненаведення прокурором та судом обставин, які підтверджують існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України є безпідстваними.

Перевіряючи доводи апелянта щодо недопустимості підозри у звязку з допущеними органом досудового розслідування процесуальними порушеннями колегія суддів виходить з того що КПК України визначено окрему процедуру її оскарження, під час застосування заходів запобіжних заходів в обовязок суду входить лише перевірка її обгрунтованості, що суд і зробив у відповідності до вимог КПК України та з врахуванням практики ЄСПЛ, згідно з якою на даному етапі кримінального провадження вона вважється обгрунтованою виходячи з доказів, які могли б переконати неупередженого спостерігача у тому, що ця особа могла вчинити злочин та не повинні бути настільки вагомими щоб довести її винуватість у його скоєнні, що віднесено до повноважень суду на етапі ухвалення вироку(обвинувального чи виправдального).

Аналізуючи твердження ОСОБА_7 щодо вручення йому підозри з порушенням вимог КПК України, складеної 01.03.2016 року та врученої особисто лише 27.03.2020 року колегія суддів прийшла до висновку про те, що вони є необгрунтованими оскільки підозра ОСОБА_7 за ч.ч.2,3 ст.185 КК України складена 01.03.2016 року, вручена йому одразу ж заочно через директора ОСББ за місцем його проживання, оскільки місце його перебуванння було невідомо у звязку з оголошенням у міжнародний розшук в порядку визначеному КПК України, а у звязку з його затриманням вручена йому особисто лише 27.03.2020 року.

Оцінюючи доводи про неправомірність застосування до апелянта найбільш суворого запобіжного заходу зважаючи на його стан здоров`я, то суд зазначає, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом установи попереднього увязнення забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту.

Твердження обвинуваченого про незаконність йоо затримання в порядку ст.208 КПК України стосується порушення його особистих прав, не стосується обставин, які підлягають доказуванню у відповдінсоті до ст.91 КПК України та повинно оскаржуватись в порядку ст.206 КПК України в суді першої інстанції, а тому не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

З урахуванням вищенаведного, колегія суддів вважає, що ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін, а подану ним апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.07.2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді