Справа № 750/7538/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/759/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката, в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2020 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою місцевого суду в задоволенні клопотання адвоката, в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , про скасування арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого від 18 листопада 2004 року у кримінальній справі № 30/0812, відмовлено повністю.

В обґрунтування ухваленого судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що, відповідно до постанови слідчого від 18 листопада 2004 року у кримінальній справі №30/0812, арешт було накладено на майно обвинуваченого ОСОБА_10 , зокрема, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . При цьому в цій постанові слідчий послався на довідку Чернігівського МБТІ від 26 жовтня 2004 року та свідоцтво про право власності на житло від 06 листопада 1996 року. У той же час, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 стверджують, що ОСОБА_10 ніколи не був власником чи співвласником квартири, на яку накладено арешт. Отже, в цьому випадку вбачається наявність спору про право.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про скасування арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого від 18 листопада 2004 року у кримінальній справі №30/0812. Вказує, що ОСОБА_10 ніколи не був власником чи співвласником квартири, а накладення арешту на її частину відбулося внаслідок недбалості слідчого.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката та прокурора, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її обґрунтованою.

Матеріалами справи, зокрема договором купівлі-продажу квартири від 20 березня 1997 року (а. с. 88), технічним паспортом на квартиру (а. с. 92-95), інформаційною довідкою Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25 серпня 2020 року № 2156 (а. с. 90), довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 11 серпня 2020 року № 14381 (а. с. 91), підтверджується факт того, що ОСОБА_7 і її померлий чоловік ОСОБА_11 є єдиними законними власниками квартири АДРЕСА_1 .

У свою чергу, постанова слідчого від 18 листопада 2004 року про накладення арешту на майно у кримінальній справі № 30/0812 (а. с. 102) не є документом, що підтверджує право власності ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо наявності спору про право власності на це майно між родиною ОСОБА_12 і ОСОБА_10 .

Апеляційний суд погоджується з позицією адвоката, що накладення арешту на квартиру як на таку, що належить ОСОБА_10 , відбулося внаслідок помилки чи недбалості.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2020 року скасувати.

Заяву адвоката ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , задовольнити.

Скасувати арешт, накладений слідчим з розслідувань ДТП СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_13 18 листопада 2004 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4