Дата документу 17.11.2020 Справа № 337/308/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/2/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/308/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000271, № 00000123, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, не працевлаштованої, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов, заявлений представником потерпілого ОСОБА_10 , ухвалено залишити без розгляду.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 03.01.2018 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 50а, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла із стелажу: комп`ютерні колонки 2+1 USB, у кількості 1 шт., вартістю 149 гривень 17 копійок (без ПДВ); лампу світлодіодну зі світлозвуковим датчиком холодне скло SYLSB-02 T27 9 W 6500K COLD WHITE у кількості 1 шт., вартістю 58 гривень 25 копійок. Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшовши касову зону, вийшла через вхідний турнікет та покинула будівлю магазину із зазначеним товаром, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» матеріальний збиток на загальну суму 207 гривні 42 копійки (без ПДВ).

Крім того, 04.01.2018 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 50а, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла із стелажу: комп`ютерні колонки 2+1 USB, у кількості 1 шт., вартістю 149 гривень 17 копійок (без ПДВ); лампу світлодіодну зі світлозвуковим датчиком холодне скло SYLSB-02 Т27 9 W 6500K COLD WHITE у кількості 1 шт., вартістю 58 гривень 25 копійок, бритву «Venus» у кількості 1 шт., вартістю 133 грн. 25 копійок (без ПДВ). Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшовши касову зону, вийшла через вхідний турнікет та покинула будівлю магазину із зазначеним товаром, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» матеріальний збиток на загальну суму 340 гривні 67 копійки (без ПДВ).

Крім того, 05.01.2018 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 50а, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла із стелажу: взуття кімнатне жіноче у кількості 1 пара, вартістю 79 гривень 92 копійки (без ПДВ); цукерки «Рафаело» у кількості 4-х упаковок, вартістю 61 гривня 20 копійок кожна, на загальну суму 244 гривні 80 копійок (без ПДВ). Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшовши касову зону, вийшла через вхідний турнікет та покинула будівлю магазину із зазначеним товаром, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» матеріальний збиток на загальну суму 324 гривні 72 копійки (без ПДВ).

Крім того, 06.01.2018 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 50а, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла із стелажу: взуття кімнатне жіноче у кількості 1 пара, вартістю 79 гривень 92 копійки (без ПДВ); цукерки «Рафаело» у кількості 2 упаковок, вартістю 61 гривня 20 копійок, кожна, на загальну суму 122 гривні 40 копійок (без ПДВ); настільну лампу з акумулятором «Лед» у кількості 2-х штук, вартістю 82 гривні 50 копійок кожна, на загальну суму 165 гривень 00 копійок (без ПДВ). Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшовши касову зону, вийшла через вхідний турнікет та покинула будівлю магазину із зазначеним товаром, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» матеріальний збиток на загальну суму 367 гривень 32 копійки (без ПДВ).

Також, 07.01.2018 року приблизно о 16 годині 35 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 50а, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла із стелажу: напівавтоматичний вимірювач артеріального тиску «Гамма Семі Плюс» у кількості 2-х шт., вартістю 479 гривень 20 копійок кожний, на загальну суму 958 гривень 40 копійок (без ПДВ); цукерки «Рафаело» у кількості 2-х упаковок, вартістю 61 гривня 20 копійок кожна, на загальну суму 122 гривні 40 копійок (без ПДВ); кавовий напій 240 мл, у кількості 2-х штук, вартістю 12 гривень 00 копійок кожна, на загальну суму 24 гривні 00 копійок. Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшовши касову зону, вийшла через вхідний турнікет та покинула будівлю магазину із зазначеним товаром, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» матеріальний збиток на загальну суму 1104 гривні 80 копійок (без ПДВ).

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, вважає, що вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням ст. 75 КК України. Так, обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік. Дійшовши такого висновку, суд першої інстанції послався на особу винної, її ставлення до вчиненого злочину та інші обставини справи, залишивши поза увагою той факт, що ОСОБА_7 неодноразово, а саме: 03.01.2018 року, 04.01.2018 року, 05.01.2018 року, 06.01.2018 року та 07.01.2018 року вчиняла кримінальні правопорушення та до цього часу офіційно не працевлаштована, що свідчить про її стійку асоціальну направленість та небезпечність для суспільства. Призначаючи основне покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту, суд не врахував, що до вказаного виду покарання не передбачено застосування вимог ст. 75 КК України, звільнення від відбуття покарання з іспитовим терміном. Вважає, що судом першої інстанції недостатньо враховано суспільну небезпеку та формально перераховано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , без наведення переконливих мотивів, що надає можливість ОСОБА_7 уникнути покарання. Також вважає, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 п`ять разів вчиняла умисні злочини проти власності, що свідчить про її сталу антигромадську поведінку, схильність до порушення загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві, а також до незаконного збагачення за рахунок майна інших осіб, небажання працювати та отримувати прибуток з легальних джерел заробітку. Окрім того, матеріалами кримінального провадження поза розумним сумнівом підтверджується, що вказані умисні кримінальні правопорушення вчинено саме ОСОБА_7 , тому обвинувачена не могла не визнавати вину та не виражати щире каяття, оскільки така позиція лише б погіршила її становище та дала б підстави суду для вирішення питання про призначення більш суворого покарання. Вважає, що покарання, призначене судом ОСОБА_7 , є недостатнім для її виправлення, а саме головне, воно не зможе попередити вчинення нею нових злочинів.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у вигляді 2 років позбавлення волі. За ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену, зокрема і в останньому слові, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеність висунутого обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 сторонами в апеляційному порядку не оспорюється.

Покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченій ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні покарання судом враховані характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, думка потерпілого, який просив призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду, зазначав, що претензій матеріального характеру не має, оскільки шкода відшкодована в повному обсязі, щире каяття обвинуваченої, а також те, що обвинувачена не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних закладах.

На думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 , за видом і розміром є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винної, а також критерію справедливості.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування районним судом кількості епізодів вчинених обвинуваченою ОСОБА_7 крадіжок, а також те, що остання офіційно не працевлаштована, є неспроможними, оскільки ці обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та розміру покарання.

Твердження прокурора про неправильне застосування вимог ст. 75 КК України, а саме те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту, не врахував, що до вказаного виду покарання не передбачено застосування вимог ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції застосував положення ст. 75 КК України до остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Доводи прокурора про те, що районний суд у своєму рішенні формально зазначив обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є неспроможними, оскільки прокурор не навів будь-якого обґрунтування формалізму, допущеного судом, при визнанні щирого каяття пом`якшуючою покарання обставиною.

До того ж, з огляду на дискреційні повноваження суду та принцип верховенства права, колегія суддів вважає такі доводи недостатньо вагомими для скасування прийнятого судом рішення, оскільки призначене покарання видається цілком справедливим.

Доводи прокурора про відсутність в обвинуваченої ОСОБА_7 щирого каяття у вчиненні злочинів колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні в судах першої та апеляційної інстанцій обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала у повному обсязі та надала ґрунтовні та послідовні покази щодо обставин вчинення злочинів, також зазначила, що відшкодувала шкоду потерпілому, у скоєному кається та прохала суворо не карати.

Вказані обставини, у сукупності з іншими відомостями про особу обвинуваченої, свідчать про те, що остання усвідомила протиправність своїх дій, бажає стати на шлях виправлення, не становить загрози для суспільства та є суспільно корисною.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції обвинуваченою ОСОБА_7 було надано копію свідоцтва про народження, відповідно до якої вона є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також враховується судом апеляційної інстанції як характеризуючі дані особи обвинуваченої, оскільки маленька дитина потребує піклування та турботи з боку матері.

Фактично прокурор в своїй апеляційній скарзі, хоча і вказує на м`якість покарання та необхідність призначення більш суворого виду покарання (позбавлення волі замість обмеження), проте знову ж таки просить звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши той самий термін іспитового строку, який був визначений і судом першої інстанції в оскаржуваному вироку, що також свідчить про необґрунтованість апеляційних вимог.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України, ґрунтується на вимогах ст.ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів. А тому вважати покарання, призначене ОСОБА_7 , явно несправедливим через м`якість, колегія суддів підстав не вбачає.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Істотних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4