У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2020 року справа № 607/15656/20

провадження № 1кс/607/6728/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:
представника Петриківської сільської ради- адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
директора Петриківського будинку-інтернат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, клопотання Петриківської сільської ради Тернопільського району, в особі сільського голови ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся голова Петриківської сільської ради Тернопільського району ОСОБА_6 із клопотанням про скасування арешту на майно, а саме земельної ділянки пл. 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Петриків, розпорядником якої є Петриківська сільська рада, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2020 року.

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2020 року у справі №607/8811/20 задоволено клопотання слідчого ОСОБА_7 , погоджене начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку площею 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області (користувач - установа Тернопільської обласної ради «Петриківський обласний комунальний дитячий будинок-інтернат» (далі Будинок-інтернат)), шляхом заборони на відчуження та розпорядження вказаним майном.

Мотивуючи необхідність накладення арешту на вказану земельну ділянку слідчий та прокурор посилались на те, що рішенням сесії Петриківської сільської ради від 12.03.2020 року №2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель» землі сільськогосподарського призначення площею 10 га, вартістю 12,8 млн. грн. вилучено із земель колгоспу «Поділля» (5 га) і агрофірми колгоспу «Поділля» (5 га) та обліковані як ненадані у власність, чи користування землі комунальної форми власності.

За твердженням органу досудового розслідування, вказані земельні ділянки з 1968 року та 1990 року перебувають у користуванні установи Тернопільської обласної ради «Петриківський обласний комунальний дитячий будинок-інтернат» (с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області) та використовуються для організації трудової реабілітації та забезпечення вихованців основними продуктами харчування власного виробництва, тощо.

Орган досудового розслідування вказав, що з огляду на викладене, вищезазначене рішення органу місцевого самоврядування прийняте всупереч вимогам ст. 149 Земельного кодексу України без згоди фактичного землекористувача, чим завдано шкоди установі, яка надає соціальні послуги дітям з інвалідністю. Окрім того, вказане рішення на думку слідства суперечить вимогам абзацу 2 частини 3 статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» в частині забезпечення місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування мережі дитячих закладів соціального захисту, зміцнення матеріально-технічної бази.

Відтак, орган досудового розслідування вважає, що в діях службових осіб Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Вважає, вищенаведені твердження помилковими, з огляду на наступне. Після отримання рішення Петриківським будинком-інтернат щодо вилучення земельної ділянки площею 5 га на території Петриківської сільської ради, враховуючи законодавчу базу на 1969 рік, не виконано вимоги закону, зокрема відсутнє рішення виконавчого комітету відповідної Ради депутатів трудящих щодо вилучення земельної ділянки, відсутній акт винесення меж земельної ділянки в натурі, відсутній документ, який підтверджував би право користування.

Таким чином, встановлено і беззаперечно доводиться той факт, що Петриківський будинок - інтернат не виконав ряд умов, які би могли забезпечити статус законного землекористувача відповідно до діючого на той час законодавства.

Крім того, по даний час будинком- інтернатом не дотримано вимог щодо належного оформлення вказаної земельної ділянки.

Із врахуванням законодавчої бази на 2020 рік, рішення загальних зборів членів колгоспу «Поділля» від 15.01.1969 року (протокол №1) щодо вилучення земельної ділянки площею 5 га на території Петриківської сільської ради залишається не реалізованим.

Рішення загальних зборів членів колгоспу «Поділля» від 15.01.1969 року (протокол №1) - це лише відмова від земельної ділянки, яка перебувала в законному користуванні колгоспу «Поділля», а не рішення, яким передбачене надання земельної ділянки в користування розпорядником якої на той час був виконавчий комітет відповідної Ради депутатів трудящих.

Петриківський будинок - інтернат не виконуючи вимоги законодавства у сфері земельних відносин, починаючи з 1969 року по даний час не скористався правом оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 5 га на території Петриківської сільської ради від якої в користь останнього відмовився законний користувач - колгосп «Поділля», а порядок надання цієї земельної ділянки - у встановленому Законом порядку нереалізований.

Рішенням загальних зборів членів агрофірми - колгосп «Поділля» (протокол №4) від 25.10.1990 року Петриківському дитячому будинку інтернат виділено земельну ділянку площею 5 га, на території Петриківської сільської ради, рішенням виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів від 05.11.1990 року надано згоду на погодження проекту відводу, а рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів від 29.1 1.1990 року №264 - затверджено проект відводу.

Згідно Положення про порядок відведення земельних ділянок для державних або громадських потреб, після отримання відмови законного користувача від земельної ділянки, вона повинна бути вилучена відповідним розпорядником земель. Однак, рішення про вилучення вказаної земельної ділянки в законного користувача станом на 1990 рік ніким не приймалось, та правовстановлюючі документи на землю виготовлені не були.

Петриківський будинок - інтернат починаючи з 1990 року по даний час не оформив правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 5 га на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Враховуючи вищенаведене та керуючись вимогами статей 12, 80, 91, 122 та 149 Земельного кодексу України, Петриківською сільською радою прийнято рішення від 12.03.2020року №2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель», яким упорядковано облік та статус земельних ділянок, для подальшого використання. Тобто відбулось їх вилучення з постійного користування колгоспу «Поділля» для створення законних умов за яких зацікавленою особою можуть бути оформлені відповідні правовстановлюючі документи.

Безпідставними також заявник вважає посилання сторони обвинувачення на відомості статистичної звітності (форми 6-зем, 2-зем), оскільки будинок-інтернат не мав належних правовстановлюючих документів на земельні ділянки кожна з яких становить 5 га.

Також вказує, що ухвала слідчого судді про накладення арешту не є обґрунтованою, прийнята у відсутності представника сільської ради та без врахування дійсних обставин справи та вимог закону. Органом досудового розслідування не надано жодних доказів, що спірна земельна ділянка відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. По даний час у кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено підозри, жодній слідчі дії не проводяться.

Заявники вказує, що слідчим не надано доказів, які б підтверджували зловживання владою чи службовим становище посадовими особами при винесенні рішення за №2255 від 12.03.2020 року. Петриківською сільською радою, як законним розпорядником даних земель, і виключно в межах наданих повноважень, вживались заходи щодо впорядкування земель комунальної форми власності для подальшого узаконення права користування ними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав зазначених у ньому та просив задовольнити. При цьому зазначив про тривалість досудового розслідування, відсутність по даний час обґрунтованої підозри, що виключає необхідність подальшого арешту даного майна.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначає, що на даному етапі не відпала потреба в арешті земельної ділянки, оскільки вона є речовим доказом у кримінальному провадженні та утримується із метою її збереження, про що подав письмові заперечення на клопотання.

Керівник Петриківського обласного комунального дитячого будинку-інтернат - ОСОБА_5 зазначив, що з часу перебування його на посаді керівника даної установи спірна земельна ділянка перебуває у користуванні даної установи. Будинком - інтернат вживалися заходи до належного оформлення прав на спірну земельну ділянку. Однак, вказані документи на право постійного користування земельною ділянкою площею 10 га не були виготовлені через відсутність коштів, про що свідчать його неодноразові звернення до Тернопільської обласної ради про потребу у зазначених коштах. По даний час вказана земельна ділянка використовується Будинком-інтернат для вирощування сільськогосподарських культур для власного споживання, де на даний час перебуває 88 вихованців, з яких 30 переселенці з окупованої території. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В силу вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000105 від 05.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за фактом зловживання владою та службовим становищем із сторони службових осіб Петриківської сільської ради, що спричинило тяжкі насідки.
В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що протоколом №1 загальних зборів членів колгоспу «Поділля» від 15.01.1969 надано згоду на вилучення 5 га земель Петриківському дитбудинку інвалідів для прищеплення дітям навиків в сільськогосподарському виробництві і забезпечення їх продуктами, а протоколом №4 зборів уповноважених агрофірми-колгоспу «Поділля» від 25.10.1990 надано згоду на вилучення Петриківському дитячому будинку-інтернату 5 га землі на постійне користування для потреб інтернату.
Надалі, виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів 05.11.1990 із врахуванням згоди зборів уповноважених представників агрофірми-колгоспу «Поділля» погоджено проект відводу орної землі Петриківському дитячому будинку-інтернату в постійне користування площею 5 га.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів №264 від 29.11.1990, затверджено проект відведення земель, згідно якого Петриківському дитячому будинку-інтернату для ведення підсобного господарства в Тернопільському районі за рахунок земель агрофірми-колгоспу «Поділля» відведено земельну ділянку площею 5 га.
На виконання вказаного рішення, між Петриківським обласним комунальним дитячим будинком-інтернат, Тернопільською обласною радою та ТОВ «СМП Геодезія» укладено договір щодо виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку. Строк дії договору до 31.12.2020р. Платником за вказаним договором є Тернопільська обласна рада.
Землевпорядною організацією вжито заходів до державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
На даний час земельна ділянка сформована в порядку ст.71-1 Земельного кодексу України, 02.06.2020 поведена її державна реєстрація у Державному земельному кадастрі, ділянці присвоєно кадастровий номер :02:001:0382.
Факт користування Будинком-інтернат спірною земельною ділянкою підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка за № 1171-ДК/1240/АП/09/01/-19 від 09 грудня 2019 року; актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельна ділянка за № 483-ДК/438АП/09/01/-20 від 26 червня 2020 року; річними звітами; листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 01.06.2020 року, відповідно до якого будинок-інтернат у поданих звітних деклараціях по платі на землю зазначає про користування спірною земельною ділянкою; даними державної статистичної звітності (форми 6-ЗЕМ, 2-ЗЕМ), відповідно до яких станом на 01.01.2016 за Петриківським обласним комунальним дитячим будинком-інтернатом обліковується 14,35 га земель, у тому числі 10 га сільськогосподарські угіддя - рілля.
Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням сесії Петриківської сільської ради від 12.03.2020року №2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель» землі сільськогосподарського призначення пл. 10га. вартістю 12,8 млн. вилучено із земель колгоспу «Поділля», Агрофірми «Поділля» та обліковано як ненадані у власність чи користування землі комунальної форми власності.
05 травня 2020 року до ЄРДР внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання владою та службовим становищем службовими особами Петриківської сільської ради, що спричинило тяжкі наслідки, оскільки вищевказані земельні ділянки щодо яких прийнято рішення за №2255, з 1968 та 1990 років перебувають у користуванні установи ТОР «Петриківський обласний комунальний дитячий будинок інтернат» та використовуються для організації трудової реабілітації та забезпечення вихованців основними продуктами харчування власного виробництва.
Постановою старшого слідчого С СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 28.05.2020 року земельну ділянку площею 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Петриків розпорядником якої є Петриківська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, а користувачем - установа, Тернопільської обласної ради "Петриківський обласний комунальний дитячий будинок-інтернат" визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000105 від 05.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Слідчий вказав, що в матеріалах кримінального провадження є достатньо підстав вважати, що службові особи Петриківської сільської ради зловживаючи службовим становищем прийняли рішенням від 12.03.2020року №2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель», яким земельну ділянку сільськогосподарського призначення пл. 10га. обліковано як ненадану у власність чи користування землю комунальної форми власності, чим порушили вимоги ст. 149 ЗК, абз. 2ч. 3 ст. 5 ЗК «Про охорону дитинства», що завдано шкоди установі, яка надає соціальні послуги. З врахуванням наведеного, слідчий прийшов до висновку про визнання даної земельної ділянки речовим доказом, оскільки остання має значення для досудового розслідування, є об`єктом кримінально протиправних дій, об`єктом дослідження у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2020 у справі № 607/8811/20 накладено арешт на земельну ділянку пл. 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Петриків, розпорядником якої є Петриківська сільська рада, а користувачем установа Тернопільської обласної ради Петриківський обласний комунальний дитячий будинок-інтернат, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 червня 2020 року апеляційну скаргу Петриківської сільської ради залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2020 у справі № 607/8811/20 без змін.
Винесені судові рішення були вмотивовані тим, що спірна земельна ділянка площею 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Петриків Тернопільського району, розпорядником якої є Петриківська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, починаючи з 1969 року перебуває у фактичному користуванні Будинку-інтернат, зі сторони якого неодноразово вживались заходи щодо виготовлення правовстановлюючих документів на землю. Однак, на даний час Петриківською сільською радою вживаються заходи щодо вилучення зазначеної земельної ділянки з користування установи будинок-інтернат, що надає соціальні послуги дітям вразливих категорій, шляхом віднесення її до земель комунальної форми власності, які не надані у власність, чи користування. Відтак, слідчий суддя, з метою запобігання незаконному відчуженню даної земельної ділянки на користь третіх осіб, що унеможливить її збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, проведення усіх необхідних слідчих дій, що може негативно вплинути на дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження, прийшов до переконання про необхідність накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Встановлено, що по даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершилось та строки досудового розслідування не закінчились.
Практикою Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: чи є втручання законним, чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес та чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі («Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
Проаналізувавши наведене у сукупності, приходжу до переконання, що доводи викладені у клопотанні про скасування арешту майна спростовуються запереченнями сторони обвинувачення про доцільність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна шляхом заборони відчуження та розпорядження, а також матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання.
Захисником заявника не доведено обґрунтованих підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала чи обставин, котрі вказують, що арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суспільний, публічний інтерес у даній справі, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.
При цьому, слід зазначити, що у даному випадку слідчим суддею застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме заборона відчуження та розпорядження земельною ділянкою.

Доводи заявника щодо необґрунтованості накладення арешту, вирішення даного питання у відсутності представника сільської ради слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки вказаним доводам заявника надана оцінка Тернопільським апеляційним судом 26 червня 2020 року при апеляційному перегляді ухвали слідчого судді від 29 травня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання Петриківської сільської ради Тернопільського району, в особі сільського голови ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, а саме земельної ділянки пл. 10 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Петриків Тернопільського району, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2020 року за № 607/8811/20 відмовити.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1