ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
14.06.2020 близько 12 год. 40 хв. на території стоянки для автомобілів, розташованої по просп.Миру, 30А у м.Полтава, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів і мети, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, переконавшись у відсутності сторонніх, таємно викрав заглушку переднього бамперу з автомобіля марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .
Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків у розмірі 1436,16 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці викрав заглушку переднього бамперу з автомобіля, який був припаркований на стоянці біля магазину «Сільпо» у мікрорайоні Левада м.Полтави. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. У вчиненому щиро розкаявся та вибачився перед потерпілим. Зазначив, що викрав заглушку з метою власного використання, але вона не підійшла.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім визнавальних показань обвинуваченого та пояснень потерпілого ОСОБА_4 , які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин викрадення майна останнього, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наданими стороною обвинувачення наступними доказами.
За протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2020, до реєстру внесено відомості про викрадення невідомою особою заглушки переднього бамперу з належного ОСОБА_4 автомобіля, що мало місце 14.06.2020 о 12 год. 39 хв. на стоянці ТЦ «Мир» по просп.Миру, 30А у м.Полтаві. Датою надходження заяви про кримінальне правопорушення вказано 14.06.2020.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .
Відповідно до протоколу огляду від 14.06.2020 з фотознімками до нього та заяви ОСОБА_4 від 14.06.2020, слідчим СВ відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 на підставі заяви потерпілого про дозвіл на проведення огляду майна, було проведено огляд автомобіля марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та на передньому бампері якого виявлено відсутність заглушки.
Суд зауважує, що в ході судового розгляду потерпілий вказував на ту обставину, що викрадене майно йому повернуто не було, власним коштом він здійснив заміну заглушки і йому було відшкодовано обвинуваченим в рахунок заподіяних матеріальних збитків 1500 грн., що також підтверджується приєднаним до справи фіскальним чеком про здійснення грошового переказу на ім`я потерпілого (а.с.29).
Відповідно до протоколу огляду від 26.07.2020 із фототаблицею до нього, було оглянуто диск, що добровільно наданий потерпілим та на якому містяться записи відеореєстратора, встановленого на його автомобілі. Згідно із даними протоколу, особа чоловічої статі присідає перед капотом автомобіля, після чого кладе предмет до кишені шорт та відходить від автомобіля.
В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що викрав заглушку шляхом вільного доступу без застосування будь-яких допоміжних предметів.
За висновком судової автотоварознавчої експертизи від 23.06.2020 за №205 із додатками, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті кримінального правопорушення, станом на 14.06.2020 становить 1436,16 грн., який учасниками судового розгляду не оспорювався.
Відповідно до протоколів допиту потерпілого та підозрюваного, останні в ході досудового розслідування надавали аналогічні покази тим, що були безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання, де характеризується виключно позитивно. Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №701530, 27.03.2020 ОСОБА_5 встановлено статус особи з інвалідністю ІІІ групи на строк до 01.04.2022 та надано висновок щодо протипоказання важкої фізичної праці.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування заподіяного матеріального збитку потерпілому. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1,75 КК України суд не знаходить.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.185 КК України, в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення.
Тільки таке реальне покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Також суд вказує, що таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а з огляду на положення ч.3 ст.50 КК України, покарання не може мати на меті завдання фізичних страждань особі або приниження людської гідності.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та виду призначеного покарання, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Відшкодування моральної шкоди обґрунтовано потерпілим душевними стражданнями, яких він зазнав в результаті викрадення його майна та відновлення пошкодженого автомобіля. Також потерпілим стверджено про погіршення його самопочуття, порушення звичного укладу його життя, що призвело до емоційного напруження, зниження працездатності та інших наслідків (а.с.32-35). В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що подія мала місце у його єдиний вихідний день, і за для захисту своїх прав з приводу викрадення майна, він замість відпочинку був змушений звернутись до відділення поліції, після чого власними зусиллями, витрачаючи свій час відновлював пошкоджений автомобіль, купуючи заглушку та шукаючи можливість фарбування деталі у колір транспортного засобу.
Обвинувачений ОСОБА_5 , за узгодженою позицією із захисником, цивільний позов потерпілого визнав частково в межах 1000 грн. при цьому не заперечував факту заподіяння потерпілому його діями моральної шкоди. Згідно із поясненнями обвинуваченого, ним у добровільному порядку було відшкодовано потерпілому 1000 грн. як компенсацію моральної шкоди, шляхом здійснення грошового переказу через АТ «Укрпошта», проте підтвердження отримання потерпілим цих коштів суду надано не було.
Потерпілий ОСОБА_4 заперечив отримання ним грошового переказу в сумі 1000 грн. та пояснив, що на поштовому відділенні йому вказали на повернення переказу відправнику.
Заперечуючи проти цивільного позову обвинувачений та його захисник послались на недоведеність потерпілим заподіяння йому моральних страждань та завищення останнім розміру компенсації (а.с.48-50). Також сторона захисту посилалась на той факт, що викрадення заглушки не перешкоджало потерпілому користуватись автомобілем після викрадення цієї деталі, автомобіль був у справному стані. Вказаної обставини потерпілим заперечено не було та стверджено, що викрадення деталі не мало наслідком обмеження його використання але відобразилось на зовнішньому вигляді автівки.
Вирішуючи питання за пред`явленим цивільним позовом, суд вказує про наступне.
Так, відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду, визначених ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Щодо обґрунтованості позову, суд виходить з того, що факт заподіяння такої шкоди є доведеним і очевидним, оскільки являється наслідком протиправних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, міру істотності наслідків, що настали, ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілому страждань. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди, має становити для потерпілого ОСОБА_4 3000 грн.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 370,373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 3000 грн.
Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 980,70 гривень.
Речові докази по справі: диск з відеозаписом з відеореєстратора залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1