Єдиний унікальний номер №943/1384/20
Провадження №1-кп/943/176/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 22.06.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтва Буського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Буського районного суду Львівської області від 24 червня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Полтва Буського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
18 лютого 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_5 , перебуваючи в урочищі «Підбір», що знаходиться на території Балучинської сільської ради, неподалік с .Полтва Буського району Львівської області, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи та розуміючи, що майно перебуває у власності іншої особи і є чужим для них, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшли до приміщення дерев`яної кошари, скориставшись вільним доступом до майна таємно викрали шість листів металевих холоднокатаних розмірами 3,35м?1,19 м, товщиною 0,7мм загальною вартістю 2984,4 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні сорок копійок); два листи металеві холоднокатані розмірами 1,8м ? 1,19м, товщиною 0,7мм загальною вартістю 534,52 грн. (п`ятсот тридцять чотири гривні п`ятдесят дві копійки); лист металевий холоднокатаний розмірами 1,54м ? 1,19м, товщиною 0,7мм вартістю 228,65 грн. (двісті двадцять вісім гривень шістдесят п`ять копійок); лист металевий холоднокатаний розмірами 1,54м ? 1,19м, товщиною 0,7мм вартістю 230,14 грн. (двісті тридцять гривень чотирнадцять копійок); вісімнадцять листів металевих холоднокатаних розмірами 2,6м?1,19м, товщиною 0,7мм загальною вартістю 6948,72 грн. (шість тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень сімдесят дві копійки); лист металевий холоднокатаний розмірами 1,25м?1,05м, товщиною 0,7мм вартістю 163,76 грн. (сто шістдесят три гривні сімдесят шість копійок), демонтувавши їх з покрівлі даху вказаного приміщенні, належних ОСОБА_9 , чим заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 11090,19 грн. (одинадцять тисяч дев`яносто гривень дев`ятнадцять копійок).
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю та надала аналогічні за своїм змістом та взаємоузгоджені показання, що полягали в наступному. Зокрема, обвинувачені суду повідомили про те, що домовились між собою, внаслідок чого 18 лютого 2020 року, перебуваючи в урочищі «Підбір», що знаходиться на території Балучинської сільської ради, неподалік с. Полтва Буського району Львівської області підійшли до приміщення дерев`яної кошари, скориставшись вільним доступом до майна, таємно викрали металеві листи в кількості близько 30 шт., демонтувавши їх з покрівлі даху вказаного приміщення, які в подальшому на підводі привезли до себе додому з метою використання їх для влаштування огорожі. Наведені в обвинувальному акті обставини щодо кількості та вартості викраденого, вони не заперечують, як і не оспорюють фактичних обставин даного кримінального провадження. У вчиненому щиро розкаюються та просили суд їх суворо не карати, надавши їм можливість для виправлення та запевнивши суд, що такого більше не повториться.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнали повністю, ними, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченим положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що їх дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, що згідно вимог статті 12 КК України є нетяжким злочином.
Частиною другою статті 50 цього Кодексу передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке є нетяжким злочином, його наслідки, фактичні обставини кримінального провадження, мотиви та форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а потерпілий ОСОБА_9 не має претензій до обвинувачених та просив їх суворо не карати, про що подав письмову заяву, що їх суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на певний строк.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа ОСОБА_5 , який за місцем свого проживання характеризується позитивно, судимості не має та є особою молодого віку, не одружений, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому суд вважає, що при застосуванні покарання у виді обмеження волі виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке є нетяжким злочином, його наслідки, фактичні обставини кримінального провадження, мотиви та форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а потерпілий ОСОБА_9 не має претензій до обвинуваченого та просив його суворо не карати, про що подав письмову заяву, що їх суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на певний строк.
Окрім того, судом встановлено, що вироком Буського районного суду Львівської області від 24.06.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покараннякв виді чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням наведеного, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за сукупністю вищевказаних кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа ОСОБА_4 , який за місцем свого проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, не одружений, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому суд вважає, що при застосуванні покарання у виді позбавлення волі виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд вважає, що накладені ухвалами слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 25.06.2020 року та від 21.07.2020 року арешти на майно слід скасувати, що відповідає приписам ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з ухваленням судового рішення.
Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави, що відповідає положенню ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Ураховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 370, ст. 373, ст. 374 КК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 24 червня 2020 року і за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді одного року обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 25.06.2020 року та від 21.07.2020 року в кримінальному провадженні № 70000201 від 22 червня 2020 року.
Речові докази: шість листів металевих холоднокатаних розмірами 3,35м?1,19 м, товщиною 0,7мм; два листи металеві холоднокатані розмірами 1,8м ? 1,19м, товщиною 0,7мм; два листи металеві холоднокатані розмірами 1,54м ? 1,19м, товщиною 0,7мм; вісімнадцять листів металевих холоднокатаних розмірами 2,6м?1,19м, товщиною 0,7мм; один лист металевий холоднокатаний розмірами 1,25м?1,05м, товщиною 0,7мм, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 653,80 гривень з кожного судових витрат на користь держави.
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1