Справа № 732/709/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/662/20
Категорія - ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000440 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта середня, раніше судимий 20.12.2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1020 грн.;

засуджений за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 858 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, 9 березня 2019 року, в денний час, перебуваючи поблизу будинку №55, по вул. Курській у м. Суми, ОСОБА_8 знайшов пакунок, що складався з кількох поліетиленових пакетиків, в якому містилася висушена подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка, як він зрозумів, є наркотичним засобом каннабісом, та діючи повторно, з прямим умислом, направленим на незаконний обіг наркотичних засобів, з метою незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» поклав знайдений пакунок у ліву внутрішню кишеню своєї куртки, тим самим, шляхом знахідки, незаконно придбав наркотичний засіб, та зберігав його при собі з метою власного вживання, шляхом куріння, без мети збуту, та 12 березня 2019 року перевозив вказану речовину в потязі № 99 «Запоріжжя-Мінськ», у вагоні № 2 на 27 місці.

В подальшому, 12 березня 2019 року, близько 15.30 год., працівниками державної прикордонної служби України, на пункті контролю «Хоробичі», що розміщений на залізничній станції в с. Хоробичі, Городнянського району, Чернігівської області, під час проведення прикордонного огляду пасажирського потягу № 99, в кишені куртки пасажира ОСОБА_8 було виявлено та вилучено згорток з вказаною речовиною рослинного походження. Згідно висновку експерта № 198 (х) від 26.03.2019 р., надані на експертизу подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, масою в перерахунку на суху речовину 6,913г.

Каннабіс відноситься до переліку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій, просив призначити його підзахисному покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказав на те, що суд не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , зокрема, повне визнання ним своєї вини та щире каяття. Зазначив, що ОСОБА_8 добровільно пройшов лікування від наркозалежності. Також поза увагою суду залишилось наявність у нього патологічних захворювань, які потребують оперативного втручання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який раніше судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується формально позитивно, пройшов добровільний профілактичний курс лікування від подальшого вживання канабіноїдів; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання; із врахуванням висновку органу пробації; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після скоєння попереднього злочину, на даний час утримується під вартою в Сумському СІЗО за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Тому покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, не становить «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4