Справа № 375/1084/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000259 від 21.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запруддя Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор начальник Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 20.06.2020 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився за місцем своєї реєстрації, де проживала його матір у будинку АДРЕСА_1 , де спав на ліжку.

Так, в зазначений час ОСОБА_6 підійшла до ліжка, на якому спав ОСОБА_3 , щоб подивитись чи спав останній та нахилилась над ним. Від того, що ОСОБА_6 стояла біля ліжка та нахилилась над ним, останній прокинувся. Оскільки таким чином ОСОБА_6 неодноразово будила ОСОБА_3 , то через це між ними постійно виникли сварки та малися неприязні відносини. Крім цього ОСОБА_6 напередодні ввечері сварилась на нього за постійне зловживання алкогольними напоями, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на протиправне позбавлення життя своєї матері ОСОБА_6 .

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, лежачи на спині на ліжку, кулаком лівої руки наніс один удар в голову ОСОБА_6 , від якого остання впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне позбавлення життя своєї матері, ОСОБА_3 піднявся з ліжка та нахилившись над лежачою на підлозі ОСОБА_6 та наніс їй численні удари кулаками рук та ногами по голові та тілу. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_6 померла на місці події.

Отже, смерть ОСОБА_6 настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку, на що вказують крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку; кров в шлуночках головного мозку; перелом кісток носу; численні переломи ребер зліва та справа з розривом легень; забій легень; перелом грудини; перелом лівої лопатки; розрив діафрагми; розрив серцевої сорочки, серця та аорти; численні черезкапсульні розриви печінки, сліди крові в черевній та плевральних порожнинах; понижене кровонаповнення внутрішніх органів; набряк легень та головного мозку; численні крововиливи, садна та рани на обличчі, тулубі, кінцівках. Травма, що спричинила смерть ОСОБА_6 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яка небезпечна для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав та показав, що наміру на вбивство своєї матері не було, також зазначив, що він мешкає разом зі своєю співмешканкою за адресою: АДРЕСА_2 , до своєї матері ОСОБА_6 , яка мешкала за його місцем реєстрації, приходив три - чотири рази на тиждень, доглядав за матір`ю, готував їй їжу, оскільки остання сильно хворіла при цьому ночувати повертався до співмешканки. ОСОБА_6 рухалась за допомогою паличці. 20.06.2020 приблизно о 12.00 год. до ОСОБА_3 в гості приїхав його двоюрідний брат ОСОБА_7 привітати ОСОБА_3 з минулим днем народженням, при цьому з собою привіз пляшку горілки, яку ОСОБА_3 вжив самостійно, оскільки ОСОБА_7 перебував за кермом та вживати алкоголь відмовився. ОСОБА_3 з двоюрідним братом вживав спиртні напої приблизно до 17.00 год., після чого приблизно о 18.00 год. останній привіз ОСОБА_3 до будинку матері, де його і залишив. В будинку за столом у кімнаті сиділа матір ОСОБА_6 . За день 20.06.2020 ОСОБА_3 вжив всього 600 гр. спиртних напоїв. Після приїзду до матері ОСОБА_3 попрямував спати до спальні та прокинувся приблизно через три години, приблизно о 21.00 год., відчувши стурбованість, різко прокинувся. В кімнаті було темно, на дворі горів ліхтар, світло від якого потрапляло в кімнату. Відкривши очі ОСОБА_3 побачив, що на відстані 20 см. від його обличчя, стоїть неприродна істота «біс», в наслідок чого останній злякався та лівою рукою наніс один удар цієї істоті в область скроні голови, від нанесеного удару нічого не відчув, вскочив з ліжка та побіг на вулицю. ОСОБА_3 навіть не міг уявити, що це була його мати, він прокинувся та злякався, оскільки в спальній кімнаті було відкрито вікно, через яке могла пролізти чужа людина в будинок. ОСОБА_3 вийшов на вулицю з будинку, включив на веранді світло, сам сходив до туалету, а після чого перебуваючи на подвір`ї скрутив цигарку та викурив її, а потім повернувся у хату. При цьому останній не бачив, щоб хтось виходив з будинку, а також не чув ніяких криків. Після того, як ОСОБА_3 повернувся до будинку, в якому відсутній був приблизно 10 хвилин, побачив у кімнаті на підлозі мати з тілесними ушкодженнями, як остання їх отримала ОСОБА_3 не відомо, оскільки останній був відсутній в будинку. ОСОБА_3 наполягав, що він нанести такі тілесні ушкодження не міг. У обвинуваченого ОСОБА_3 однаково розвинені як права так і ліва руки.

Раніше у ОСОБА_3 з матір`ю вже була аналогічна ситуація, коли остання мовчки підійшла до нього, коли ОСОБА_3 спав та схилилась над його обличчям, а ОСОБА_3 прокинувся та злякався, в результаті чого відштовхнув мати руками від себе при цьому ОСОБА_3 був тверезим, а сама подія мала місце приблизно два роки тому.

Після того, як ОСОБА_3 побачив мати на підлозі, він підійшов до неї та почав шукати пульс, не знайшовши його, пішов на веранду, де взяв відро води та вилив воду на матір, щоб остання прийшла до тями, після чого почав робити непрямий масаж серця, але потерпіла ОСОБА_6 до тями не приходила, тоді ОСОБА_3 зателефонував своєму двоюрідному брату ОСОБА_7 , якому повідомив, що мати вбита та попросив, його приїхати, через деякий час приїхав брат та поліція. Перед тим, як їхати в поліцію ОСОБА_3 , ще вранці 21.06.2020 вжив алкогольних напоїв.

Крім цього ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав, що він дуже часто розмовляє з бісами, вони приходять до нього вночі та душать його. Наполягав, що він матері тілесні ушкодженні не наносив, хто міг завдати їй смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_3 не відомо.

Наполягав, що він міг зламати ребра матері, коли робив їй непрямий масаж серця, тобто надавав першу медичну невідкладну допомогу. Крім цього зазначив, що внаслідок намагання ним надати первинну медичну допомогу потерпілій ОСОБА_6 у обвинуваченого на руках залишилась кров останньої. Також обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що сварки 20.06.2020 між ним та потерпілої не було та взагалі сварок між ним та матір`ю з приводу зловживання ним спиртних напоїв ніколи не було. Вину ніякої він не відчуває, а тому наполягав на тому, що ОСОБА_6 не вбивав.

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Враховуючи ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

В судовому засіданні встановлено, що по кримінальному провадженню № 0000259 від 21.06.2020 відсутній потерпілий, оскільки враховуючи аналіз норми ст. 55 КПК України на досудовому слідстві встановлено, а під час судового розгляду знайшло своє підтвердження, що після смерті ОСОБА_6 , серед близьких родичів та членів її сім`ї залишився тільки син останньої ОСОБА_3 , який по зазначеному кримінальному провадженні має статус обвинуваченого, у зв`язку з чим в рамках вказаного кримінального провадження потерпілі відсутні.

Таким чином судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України проводився без участі потерпілого, що на переконання учасників кримінального провадження та суду не перешкоджає з`ясуванню всіх обставин під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 надав показання, що у нього є двоюрідний брат ОСОБА_3 , який зателефонував йому вночі з 20.06.2020 на 21.06.2020 приблизно з 00.00 год. по 01.00 год. та по мобільному телефону повідомив, що він вбив свою матір. Оскільки у ОСОБА_3 більш немає ніяких рідних ОСОБА_7 поїхав до нього. Приїхавши до будинку, де мешкала матір ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_7 пересвідчився, що тіло ОСОБА_6 , яке лежало на підлозі в першій кімнаті було холодним, тоді ОСОБА_7 викликав поліцію. Світло в кімнаті горіло тіло ОСОБА_6 було в крові та зігнуто у неприродній позі. При цьому ОСОБА_3 знаходився у дальній кімнаті, де щось «бубнів» собі, але що саме ОСОБА_7 не відомо, останній з ОСОБА_3 не спілкувався.
Також ОСОБА_7 повідомив, що як правило він один раз у місць приїжджав у гості до ОСОБА_3 провідувати останнього. Взагалі ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями, міг перебувати у запої. 20.06.2020 ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також коли телефонував ОСОБА_7 , останній чув це по голосу ОСОБА_3 . Останній жив за рахунок матері ОСОБА_6 , а точніше на пенсію останній, оскільки ОСОБА_3 не працював, між ними часто відбувалися сварки із застосуванням фізичної сили з боку ОСОБА_3 , хоча по господарству останній іноді допомагав матері, також ОСОБА_3 мав співмешканку, у якої також міг залишитися ночувати.
Так, у судовому засіданні прокурором в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про усунення неповноти досудового слідства, шляхом доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит експерта ОСОБА_8 для роз`яснення висновків судово-медичних експертиз № 109 від 25.08.2020 та № 73/д від 26.08.2020, перед допитом експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та показав, що він проводив судово-медичні експертизи по трупу ОСОБА_6 відповідно до встановлених багаточисленних тілесних ушкоджень вважає, що вони могли бути завдані однією людиною 20.06.2020 приблизно о 21.00 год., а також за характером отриманих тілесних ушкоджень можливо зробити висновок про те, що всі вони отримані були одночасно в короткий проміжок часу, впродовж п`яти хвилин, при цьому потерпіла дуже швидко втратила свідомість і не відчувала нестерпний біль при нанесенні тілесних ушкоджень та не терпіла біль. Тілесні ушкодження наносилися згідно з висновком тупим предметом, якими могли бути руки та ноги, а також шляхом стрибання ногами на тілі ОСОБА_6 . Ушкодження на обличчі останній свідчать, що наносили їх шляхом ударів головою о підлогу.

Отже, зламати ребра на такі маленькі уламки, як у потерпілої та розірвати серце на дві частини не можливо при непрямому масажі серця. Зазначені тілесні ушкодження у висновку судово-медичної експертизи № 109 від 25.08.2020 свідчать про вбивство людини, а ні надання первинної невідкладної медичної допомоги.

Крім цього експерт наполягав, що при освідуванні ОСОБА_3 на руках останнього він зафіксував у висновку експерта № 62 від 22.06.2020 саме свіжі тілесні ушкодження, які утворились за добу, на яких була кров`яна корка в рівень зі шкурою руки, що і свідчило про отримання зазначених тілесних ушкоджень при обставинах та в строк зазначених слідчим у постанові при призначенні експертизи.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого та вищевказаного свідка, а також експерта, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідка, експерта, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.
Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 1 ст. 115 КК України внесені 21.06.2020 о 05.00 год. за № 0000259.

Так, відповідно до відомостей зазначених в Єдиному реєстрі досудових розслідувань встановлено, що відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України внесені 21.06.2020 по заяві ОСОБА_7 .

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Рокитнянського відділу поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 зареєстрованого в СО 21.06.2020 за № 1835 зазначено, що 21.06.2020 о 01 год. 51 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що останньому зателефонував син вбитої ОСОБА_6 , який повідомив, що перебуваючи у будинку свого проживання у АДРЕСА_1 , вбив свою матір, яка лежить у крові, а сам син перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Отже судом встановлено, що зазначеним рапортом підтверджуються покази обвинуваченого та свідка в частині того, що поліцію викликав свідок ОСОБА_7 , після того як останньому зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 та повідомив, що останній вбив свою матір за місцем її проживання, а свідок приїхавши до ОСОБА_3 , переконався, що остання вбита, зателефонував у поліцію.

З протоколу огляду місяця події з фототаблицею та схемою до нього, складеного 21.06.2020 з 02.50 год. по 05.00 год. вбачається, що огляд був проведений старшим слідчим слідчого відділення Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 в присутності понятих та спеціаліста, під час, якого в житловому будинку АДРЕСА_1 у залі виявлений та оглянутий труп ОСОБА_6 зі слідами насильницької смерті. Труп ОСОБА_6 лежав на животі, головою до входу на кухню, ногами до столу, який перебував у кімнаті, ноги рівно, ліва рука зігнута у ліктівому суглобі та кість лежала під тулубом, права рука також зігнута у ліктівому суглобі та кість руки лежала на відстані 20 см. від обличчя труба. На обличчі та голові труп мав синці, садна з речовиною бурого кольору, також у веранді, сінях, кухні та кімнаті, де був виявлений труп, а також у спальній кімнаті, тобто по всьому будинку, виявлені та вилучені сліди речовини бурого кольору.

В ході проведення вказаного огляду будинку, слідчим не зафіксована палка, за допомогою якої зі слів обвинуваченого рухалась його матір, потерпіла ОСОБА_6 .

Сам огляд проведено на підставі заяви згоди ОСОБА_3 від 21.06.2020.

Отже, зазначений доказ підтверджує факт отримання потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які завдали смерть останній за місцем її проживання, також з зазначеного протоколу встановлено, що слідів які б давали підстави вважати, що треті особи проникли через вікно або двері та вчинили вбивство ОСОБА_6 не встановлено.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 21.06.2020 з 17.45 год. по 18.15 год., слідчим слідчого відділу Рокитнянського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 за участю ОСОБА_3 встановлено, що останній розповів та відтворив події, які пам`ятав та які мали місце у вечорі 20.06.2020, а саме ОСОБА_3 відтворив на місце, де саме ліг спати в будинку матері ОСОБА_6 , місце розташування його та ОСОБА_6 , коли остання нахилилась над ним на відстані 20 см., а він спав, але з тривогою прокинувся та не впізнавши її лівою рукою наніс останній один удар в скроневу область голови. Після чого ОСОБА_3 відтворив на місце розташування трупу ОСОБА_6 , коли він її знайшов у будинку, коли повернувся з подвір`я.

Отже, надані ОСОБА_3 покази, які відтворені на місці під час слідчого експерименту тотожні з поясненнями наданими ним у суді.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

Отже, при проведені слідчого експерименту у будинку АДРЕСА_1 , слідчим було вжито всіх належних заходів для дотримання конституційних норм про недоторканість житла чи іншого володіння особи, шляхом отримання заяви - згоди обвинуваченого ОСОБА_3 на проведення відповідної слідчої дії, що дає підстави суду вважати, що порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Відповідно до протоколу № 8 медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння від 21.06.2020 об 11.40 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Так, зазначеним протоколом підтверджуються покази обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 про вживання ОСОБА_3 20.06.2020 алкогольних напоїв.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні звернув увагу суду на факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_3 в ранку 21.06.2020, перед тим, як поїхати в поліцію.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновку експерта № 62 від 22.06.2020, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_3 , виявлені тілесні ушкодження: садна на задній поверхні ліктьових суглобів; садна та синець у основи 2-3 пальців лівої кисті; синець на лівому стегні.

Вище описані тілесні ушкодження на лівій кисті та ліктьових суглобах утворилися від дії тупого предмета(-ів), могли утворитися при ударах по тілу другої людини, про що свідчить характер та локалізація ушкоджень.

За ступенем тяжкості вище описані тілесні ушкодження, заподіянні ОСОБА_3 , відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 надані під час дослідження письмових доказів в судовому засіданні про те, що зазначені тілесні ушкодження останній отримав за тиждень до вбивства матері ОСОБА_6 , оскільки садно на одній руці мала кров`яну корку, а вона не могла так швидко утворитися після отримання пошкодження, судом не приймаються до уваги, оскільки зазначені доводи спростовуються сукупністю досліджень експерта викладених в описовій частині експертизи № 62 від 22.06.2020, з якої вбачається, що експерт досліджував на тілі ОСОБА_3 два садна на задній поверхні правого суглобу, смугасту садну на заднє-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, садно у основи третього пальця лівої кисті, а також синці та припухлості м`яких тканин, які дозволили експерту прийти до відповідного висновку про те, що вказані пошкодження обвинувачений ОСОБА_3 міг отримати внаслідок здійснення ударів останнім по тілу другої людини, а не лише по одному садну на яке посилається обвинувачений ОСОБА_3 , що також підтвердив експерт при допиті в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта № 73/д від 26.08.2020 встановлено, що смерть ОСОБА_6 , настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , не могла самостійно пересуватися (ходити, повзати та ін.), про що свідчить характер та локалізація тілесних ушкоджень.

Всі тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 , були заподіяні в короткий проміжок часу.

Згідно з висновком експерта № 109 від 25.08.2020 вбачається, що при проведені судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_6 , настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку.

На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку; кров в шлуночках головного мозку; перелом кісток носу; численні переломи ребер зліва та справа з розривом легень, забій легень; перелом груднини; перелом лівої лопатки; розрив діафрагми; розрив серцевої сорочки, серця та аорти; численні черезкапсулярні розриви печінки; сліди крові в черевній та плевральних порожнинах; понижене кровонаповнення внутрішніх органів, рідка кров, набряк легень та головного мозку. Чисельні крововиливи, садна та рани на обличчі, тулубі та кінцівках.

Вище описані ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), могли утворитися від дії рук та ніг людини, в термін та при обставинах вказаних в постанові і не могли утворитися при падінні ОСОБА_6 , з висоти власного росту, про що свідчить характер та локалізація тілесних ушкоджень.

Травма, що спричинила смерть ОСОБА_6 , має ознаки тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент заподіяння.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_6 , етиловий спирт не виявлено.

Даними висновку експерта № 10-1816 від 27.08.2020, згідно з яким встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1).

Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1, додаток 1).

Згідно з висновком експерта № 10-1817 від 27.08.2020 встановлено, що у наданих на дослідження змивах з правої (об`єкт № 1) і лівої (об`єкт № 2) рук ОСОБА_3 та у змиві із ніг ОСОБА_3 (об`єкт № 3) виявлено кров людини.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові у змиві з лівої руки ОСОБА_3 (об`єкт № 2) не встановлені, у зв`язку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів у змивах з правої руки ОСОБА_3 (об`єкт № 1) і у змиві із ніг ОСОБА_3 (об`єкт № 3) встановити не вбачається за можливе, у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даних об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу.

На наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкт № 4) і лівої (об`єкт № 5) рук ОСОБА_3 виявлено кров людини.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК профілі) слідів крові на зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкт № 4) та лівої (об`єкт № 5) рук ОСОБА_3 (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 (об`єкт № 4) є змішаними та містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зразка крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на зрізах нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_3 (об`єкт № 5) є змішаними і можуть бути придатні для порівняльного аналізу лише по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У наданому на дослідження змиві РБК із підлоги кімнати зали (об`єкт № 6) та у змиві РБК із стіни кімнати зали (об`єкт № 7) виявлено кров людини.

Частина питання щодо наявності крові людини у змиві РБК з дверної коробки кімнати-спальні не вирішувалася, у зв`язку із відсутністю об`єкта в конверті, про що було складено акт невідповідності № 17 від 27.08.2020.

Встановлено генетичні ознаки (ДНК профілі) слідів крові у змиві РБК із підлоги кімнати-зали (об`єкт № 6) (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові у змиві РБК із стіни кімнати-зали (об`єкт № 7) не встановлені, у зв`язку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові у змиві РБК із підлоги кімнати-зали (об`єкт № 6) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак зразка крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та слідів крові у змиві РБК із підлоги кімнати-зали (об`єкт № 6) складає 6,42х10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1з 1,56х1033.

Походження слідів крові у змиві РБК із підлоги кімнати зали (об`єкт № 6) від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, наявні у провадженні постанови про відбирання біологічних зразків у особи в порядку ч. 3 ст. 245 КПК України та протоколи освідування особи та трупу, свідчать про те, що біологічні зразки для проведення відповідних експертиз відібрані у відповідності до ст. 241 Кримінального процесуального кодексу України по яким призначені експертизи по кримінальному провадженню.

Крім цього, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 111 від 11.08.2020 ОСОБА_3 на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється стійким хронічним психічним розладом не страждав, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки Психічних та поведінкових розлади внаслідок вживання алкоголю активна залежність. За своїм психічним станом під час кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_3 не страждає, а виявляє ознаки Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_3 за своїм психічним станом не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, потребує лікування з приводу Психічних та поведінкових розладів наслідок вживання алкоголю на загальних підставах.

ОСОБА_3 на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Правдивість та об`єктивність показань свідка та експерта, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.
Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_3 про вбивство його матері ОСОБА_6 третіми особами, які могли проникнути до будинку, але заслуговує на увагу позиція обвинуваченого ОСОБА_3 , який не пам`ятав всі події вечора 20.06.2020, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Однак суд критично ставиться до позиції обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що останній не пам`ятав обставини нанесення тілесних ушкоджень матері потерпілої ОСОБА_6 , хоча детально розповідав обставини, які мали місце до та після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. При цьому суд бере до уваги дослідницьку частину судово-психіатричної експертизи № 111 від 11.08.2020, згідно з якої під час обстеження у підекспертного не виявлено розладів мислення, пам`яті, емоцій, розладів сприйняття, в нього збережені інтелект та критика. Виказуванні ним скарги на те, що він «мозком відчуває енергетику» та «Бачив і тверезим і п`яним чортів» не є проявом якогось конкретного психічного розладу, а є проявами захисту симуляції.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо «приходу бісів» до обвинуваченого, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідка, експерта та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_6 за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Аналіз норми ст. 115 КК України вказує на те, що умисне вбивство характеризується виною у формі умислу (прямого та непрямого). Питання про наявність умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого.

Отже, суд враховує характер, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, їх раптовість для потерпілої, поведінку до, під час і після скоєння злочину, обране знаряддя вчинення злочину, локалізацію поранень та механізм його заподіяння (з висновку судово-медичної експертизи № 109 від 25.08.2020 життєво важливі органи - крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку; кров в шлуночках головного мозку; перелом кісток носу; численні переломи ребер зліва та справа з розривом легень, забій легень; перелом груднини; перелом лівої лопатки; розрив діафрагми; розрив серцевої сорочки, серця та аорти; численні черезкапсулярні розриви печінки; сліди крові в черевній та плевральних порожнинах; понижене кровонаповнення внутрішніх органів, рідка кров, набряк легень та головного мозку. Чисельні крововиливи, садна та рани на обличчі, тулубі та кінцівках), механізм їх заподіяння (від дій тупого предмета (-ів), які могли утворитися від дії рук та ніг людини, а відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 62 від 22.06.2020 тілесні ушкодження на лівій кисті та ліктьових суглобах обвинуваченого ОСОБА_3 утворилися від дії тупого предмета (-ів), які могли утворитися при ударах по тілу другої людини), причини припинення злочинних дій (із показань самого обвинуваченого, який вийшов на вулицю), а також зміст повідомлення свідку ОСОБА_7 , зразу після вчинення злочину, обвинувачений зазначив, що він вбив матір - свідчать про те, що ОСОБА_3 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілої.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що останній міг зламати ребра матері у зв`язку з наданням первинної невідкладної медичної допомоги при здійсненні непрямого масажу серця, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена позиція спростовується висновками судово-медичної експертизи № 109 від 25.08.2020 та показами експерта, допитаного в судовому засіданні, а також поведінкою самого обвинуваченого після вчинення злочину, останній зателефонував своєму брату свідку ОСОБА_7 , якого повідомив про те, що він вбив матір.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у життєво-важливі органи (голову, тулуб, де сконцентровані всі життєво-важливі органи), залишив останню у безпорадному стані, не викликавши швидкої медичної допомоги, з тих же підстав суд не бере до уваги позицію обвинуваченого, що кров потерпілої ОСОБА_6 у нього під нігтями з`явилась внаслідок надання останній невідкладної первинної медичної допомоги.

Так, отримані тяжкі тілесні ушкодження потерпілою ОСОБА_6 їх локалізація та механізм їх завдання дають підстави суду вважати, що діяння до яких вдався обвинувачений ОСОБА_3 вказують на наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 наміру на вбивство потерпілої.

Таким чином твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , що останній не вбивав свою матір ОСОБА_6 , оскільки у нього не було умислу, а також всі обставини події, які мали місце 20.06.2020 обвинувачений не пам`ятає, оскільки до нього «приходять біси», а також факт надання обвинуваченим першої невідкладної медичної допомоги потерпілій, суд визнає їх неправдивими і спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не мав умислу на вбивство матері ОСОБА_6 є безпідставним, оскільки з аналізу норми ст. 115 КК України вбачається, якщо умисел з яким діяв обвинувачений не встановлений або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали. Отже така версія суперечить установленими фактичними обставинами, спростовується доказами у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що у цьому конкретному випадку обвинувачений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілої ОСОБА_6 .

Також під час судового розгляду судом встановлено, що умисел у обвинуваченого на вбивство потерпілої виник раптово, обвинувачений не виношував наміру здійснити це таким чином, щоб потерпіла перед смертю мучилася, а враховуючи показання експерта надані в судовому засіданні встановлено, що потерпіла зразу втратила свідомість та не відчувала біль від нанесення всіх тілесних ушкоджень, які їй завдавалися, що дає суду підстави вважати відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства з особливою жорстокістю та про заподіяння ним потерпілій особливих страждань під час убивства, незважаючи на висновок судово-медичної експертизи № 73/д від 26.08.2020, а саме що смерть ОСОБА_6 , настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до шоку.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні вбивства, тобто умисного противоправного заподіяння смерті іншій людині.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України судом не встановлені пом`якшуючи покарання обставини.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Так, потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підпадає під особу похилого віку, оскільки на час смерті останній виповнилось 80 років, а людиною похилого віку вважається особа, яка досягла 65-річного віку.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, але неодноразово притягувався до адміністративних стягнень за вчинення адміністративних правопорушень за ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується негативно, оскільки веде себе агресивно, неодноразово надходили скарги на поведінку ОСОБА_3 , внаслідок чого викликалась поліція, офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, а також позицію захисника, який вважав, що вина обвинуваченого не доведена, а також наслідки вчиненого злочину позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики, каяття й співчуття до потерпілої, невизнання вини.

Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений після вчинення злочину, одразу не повідомив про це правоохоронним органів, а зателефонував своєму двоюрідному брату; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність злочину та його наслідки у вигляді смерті потерпілого; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, отже суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.06.2020 встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 21.06.2020 о 06.00 год. безпосередньо після вчинення злочину.

Згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 23.06.2020 відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 18.08.2020 продовжений на тридцять п`ять днів по 21.09.2020.

Крім цього 16.09.2020 під час підготовчого судового засідання в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено на шістдесят днів по 14.11.2020 на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.

Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 21.06.2020 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 21.06.2020 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме: змиви слідів РБК з дверній коробці кімнати спальні; змиви слідів РБК зі стіни кімнати зали; змиви слідів РБК з підлоги кімнати зали; біологічні зразки ОСОБА_3 , змиви речовини з обох рук та обох ніг ОСОБА_3 ; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_3 ; біологічні зразки (крові) трупа потерпілої ОСОБА_6 , які зберігаються у прокурора при матеріалах кримінального провадження № 0000259, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз на загальну сумі 9663,10 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят три) гривні 10 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1