Справа № 688/2244/18
Провадження № 1-кп/675/7/2020
У Х В А Л А
"30" липня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000153 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2, ст. 263 ч. 2 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання, яке підтримав представник потерпілої, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 проти задоволення вказаного клопотання заперечили, посилаючись на відсутність та недоведеність у даному кримінальному провадженні ризиків, на які вказує прокурор, просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 по 07 серпня 2020 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, оскільки у даному провадженні ще не допитані усі свідки.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою наведеної вище статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу згідно з ст. 178 КПК України враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Судом встановлено з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 186 ч. 2, 357 ч. 3, 149 ч. 2, 263 ч. 2 КК України. При цьому, кримінальне правопорушення за ст. 149 ч. 2 КК України є особливо тяжким злочином.

Дії, що ставляться ОСОБА_7 у провину, носять значний суспільно небезпечний характер, що свідчить про наявність справжнього суспільного інтересу.

Крім того, судом враховується, що ОСОБА_7 раніше судимий, йому інкримінується вчинення кримінально караних діянь під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду.

Зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято та на теперішній час докази в зазначеному кримінальному провадженні повністю не досліджені, існують ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вчинити активні дії щодо впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 27 вересня 2020 року включно.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, спростовуються вищевикладеними матеріалами провадження та в сукупності і взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосуванням насильства, розмір застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2, ст. 263 ч. 2 КК України, по 27 вересня 2020 року включно, без можливості внесення застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2 підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя

Секретар: