Провадження № 1-кп/638/156/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
за участі присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 в приміщенні суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0003355 від 11.07.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, має двох неповнолітніх дітей, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, зареєстрованого та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , на території Харкова житла не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, -
у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. Ухвалами слідчих суддів та суду по даному кримінальному провадженню строк тримання під вартою ОСОБА_10 продовжено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів , обґрунтувавши тим, що на даний час продовжують існувати раніше встановлені ризики, обвинувачений є громадянином іншої держави, міцних зв"язків в м. Харкові не має, офіційного джерела доходу не має, що свідчить про можливість його втечі від правосуддя, крім того, може чинити вплив на потерпілих та свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні .
Представник потерпілих підтримав вказане клопотання просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник у вирішенні вказаного клопотання покладалися на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.
Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді .
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вплинути на потерпілого, свідків, спеціалістів.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багато епізодична злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.
Продовжуючи обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, не має законних джерел отримання прибутку, на території м. Харкова та Харківської області не має місця постійного проживання.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд виходить з того, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків. У разі доведеності стороною обвинувачення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінуємих йому злочинів, існує велика ймовірність того, що знаходячись на свободі , особа вчинить дії щодо втечі з метою переховування від правосуддя та ухилення від покарання.
Враховуючи, що раніше встановлені ризики є актуальними на час розгляду дійсного клопотання, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а тому доходить висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню .
Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду обвинувального акту , суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.
Під час розгляду клопотання судом присяжних вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_10 хоча і має місце мешкання на території України, проте офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд присяжних вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтований. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого
Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд присяжних вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 372, 383 КПК України, суд, -
постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів- до 08 листопада 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі через районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Головуючий : ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2 .

Присяжні ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 .

ОСОБА_4

ОСОБА_6