Справа № 357/157/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0003732 від 09.12.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розаліївка, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 22.10.2007 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України
- 18.02.2009 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією ј частини майна;
- 25.11.2013 року вироком Миронівського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі;
27.06.2018 року вироком Таращанського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

08.12.2020 року приблизно о 12 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в торгівельній залі магазину «Продукти-430», що належить ТОВ «АТБ-маркет», по вул. Леваневського, 57 в м. Біла Церква Київської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з кошику для продажу товарів викрав чоловічі черевики, чорного кольору, арт. XDX2010, вартістю 349 гривень. Після чого, ОСОБА_3 пройшов до відділу продажу алкогольних напоїв, де перевзувся у них, а своє взуття поклав до кошика з черевиками та не розрахувавшись за товар пройшов повз зон розрахункових кас магазину.
ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину був зупинений працівниками охорони магазину «Продукти-430», що належить ТОВ «АТБ-маркет».
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену 12.02.2021 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , яку просили затвердити.
За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 12 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту.
Крім того, узгоджено, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного судом покарання за вироком Таращанського районного суду Київської області від 27.06.2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.
ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погодився з встановленими фактичними обставинами. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості з узгодженою в ній мірою покарання.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Прокурор вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, зазначив, що представник потерпілого не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості, підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, безперечне визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, вказане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, встановленого вироком суду, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога - діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності від опіатів», на обліку лікаря психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 71 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. 337, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 12 лютого 2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання за ч. 2 ст. 12 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Таращанського районного суду Київської області від 27.06.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази у справі:
- чоловічі черевики, чорного кольору, арт. XDX2010, які передані на відповідальне зберігання керуючій магазином ОСОБА_6 залишити у власника майна.
- кросівки синього кольору марки «ditas», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна;
-СD - R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1