У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2020 Справа №607/13160/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст.107 КПК України, розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 07 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000175, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 який дії в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000175.

В обгунтуванні поданого клопотання зазначено наступне: «СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

В рамках даного кримінального провадження мною адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України від 04.05.2020 року, про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 . Вказане клопотання надіслано «Укрпоштою» на адресу СУ ГУНП в Тернопільській області, 04.05.2020 року, що стверджується копією фіскального чеку.

Предметом вище вказаного клопотання є проведення про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 , з наступним обґрунтуванням.

В рамках даного кримінального провадження допущено істотне порушення вимог КПК України, зокрема ОСОБА_4 30.10.2020 року було повідомлено про підозру за ч.4 ст.189 КК України, однак не було допитано з вказаного приводу, 15.02.2020 року відбулась спроба вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст.189 КК України, також без проведення допиту щодо обставин, зазначених у повідомленні про підозру.

Слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , 19.12.2019 року вих.№16402/9/6-2019 повідомлено, що: «клопотання від 19.12.2019 року про повідомлення дати та часу слідчої дії допит підозрюваного ОСОБА_4 , розглянуто та задоволено. Водночас інформую, що на виконання вимог ст. 135 КПК України, Вас заздалегіть буде повідомлено про дату та час проведення вищевказаної слідчої дії». Не зважаючи на задоволення клопотання слідчим щодо допиту підзахисного, станом на сьогоднішній день вказаної слідчої дії так і не було проведено з невідомих на те причин.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати. Вказане право є абсолютним та непорушним, з метою реалізації права на захист, яке відповідно до п. 5 ст. 129 Конституції України, є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 20 КПК України однією із засад кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

12.05.2020 року, надійшов поштовий конверт від СУ ГУНП в Тернопільській області із копію постанови про відмову у задоволенні клопотання від 05.05.2020 року. Ознайомившись із її змістом, сторона захисту вважала її необґрунтованою, безпідставною та невмотивованою, оскільки слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 зазначено тільки законодавче положення ст.ст. 22, 223, 42, 46, 47, 220, 243, 244, 290 КПК України.

У зв`язку з непогодженням із вказаним рішенням слідчого, мною подано скаргу до слідчого судді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2020 року (копія додається), зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року, розглянути по суті клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_4 про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 з врахуванням вимог ст.ст. 110, 220 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду.

Однак, слідчим проігноровано доводи суду та 28.07.2020 року, мною поштовим відправленням, без повідомлення про вручення, отримано постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 07.07.2020 року, про повторну відмову в задоволенні клопотання про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 (копія додається).

Ознайомившись із її змістом, сторона захисту вважає її необґрунтованою, безпідставною та невмотивованою, без жодного наведення належних і достатніх мотивів та підстав її прийняття, зважаючи із наступного обґрунтування.

Згідно із частиною 3 ст. 93 КПК України, ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у задоволенні клопотання, закон імперативного зобов`язує його мотивувати своє рішення.

В силу вимог ч.ч.ч.3, 5, 6 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст.110,220 КПК України.

Однак, слідчим повторно без будь-якого належного обґрунтування формально відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Однак, мотивуванням даної постанови являється цитування положень ст.ст. 22, 223, 42, 46, 47, 243, 244, 86, 290, 110, 220 КПК України, із обґрунтуванням про завершення досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

В частині спростування доводів про завершення досудового розслідування, акцентовую увагу на наступному.

В силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання

Окрім того, закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування, але не розкриває його сутність і процесуальні наслідки. Завершення досудового розслідування не позбавляє можливості реалізації учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав заявляти клопотання, отримувати та подавати докази, а також у вчиненні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень суб`єктами досудового розслідування після завершення, але до закінчення досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчий відмовив у задоволенні клопотання проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 , мотивувавши тим, що 14 квітня 2020 року прокурором повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Однак, орган досудового розслідування, зокрема слідчий слідчого управління ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 у спосіб визначений главою 11 КПК України, не повідомив мене, адвоката ОСОБА_3 та підзахисного ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року.

Поряд із цим, повідомлення учасників кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів провадження не свідчить про закінчення досудового розслідування та не забороняє стороні захисту звертатись до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій.

Право заявляти такі клопотання протягом усього досудового розслідування до його закінчення витікає з назви ст. 220 КПК України «Розгляд клопотань під час досудового розслідування».

Вказані обставини встановленні та останнім надано належну правову оцінку ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2020 року (копія додається), згідно якої слідчий суддя ОСОБА_7 встановлює, відсутність факту вручення адвокату ОСОБА_3 , ОСОБА_8 повідомлення про завершення досудового розслідування.

А відтак, вказані доводи органу досудового розслідування, що викладені у постанові не заслуговують на увагу та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, й спростовуються рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження, у тому числі, слідчий, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 19 Конституції України, закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 № 570, завдання органів досудового розслідування зокрема є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції; органи досудового розслідування зобов`язані застосовувати всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 8 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49, розглядаючи питання чи мало місце порушення статті 8 Конвенції, ЄСПЛ зазначив, зокрема, щодо принципу законності, обов`язок держави забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, - рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Відповідно до рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії»,від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63, право на змагальність провадження, передбачає, що кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 4 ст. 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює».

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання за викликом не з`явився, причини не повідомив, однак надав письмову заяву про доручення копії рішення апеляційного суду.

Ознайомившись із змістом скарги та матеріалами долученими до неї, враховуючи подані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із змісту скарги та матеріалів долучених до неї вбачається, що Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із клопотанням про проведення слідчих дій.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 07 липня 2020 року, у вказаному клопотанні відмовлено

Відповідно до ст.55 Конституції України права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно п.7 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова прокурора повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

З долученої до скарги копії постанови слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 07 липня 2020 року, вбачається що у клопотанні адвоката ОСОБА_3 було відмовлено, про те мотивувальна частина постанови не містить достатніх аргументувань відмови у вчиненні слідчих дій зазначених у клопотанні адвоката із посиланням на законодавство.

Крім цього слідчий суддя приймає до уваги те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2020 року зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року, розглянути по суті клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_4 про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 з врахуванням вимог ст.ст. 110, 220 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду.

Однак із змісту скарги вбачається, що слідчим проігноровано доводи суду та 28.07.2020 року, ОСОБА_3 поштовим відправленням, без повідомлення про вручення, отримано постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 07.07.2020 року, про повторну відмову в задоволенні клопотання про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49, розглядаючи питання чи мало місце порушення статті 8 Конвенції, ЄСПЛ зазначив, зокрема, щодо принципу законності, обов`язок держави забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, - рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Відповідно до рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії»,від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63, право на змагальність провадження, передбачає, що кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

На підставі п.18 ч.1 ст.3 КПК України головним обов`язком слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення шляхом скасування оскаржуваної постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути подане клопотання в порядку передбаченому ст. 220 КПК України. Щодо прохання про проведення слідчих дій а саме допиту підозрюваного відмовити, оскільки на думку суду воно є передчасним та, щодо необхідності зобов`язання проведення даної слідчої дії не надано достатньо доказів.
Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, статтями 3, 7, 28, 107, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Скаргу задовільнити частково.

Постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 07.07.2020 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року скасувати.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 від 04 травня 2020 року в порядку визначеному ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1