Провадження № 11-сс/824/5671/2020 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши спільну апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національної поліції України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокати подали спільну апеляційну скаргу, в якій просили скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національної поліції задовольнити.

Вивчивши апеляційну скаргу вважаю, що у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді,які можуть бути оскаржені окремо в апеляційному порядку під час досудового розслідування, зокрема про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших,за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

При цьому, Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Однак, Рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили в часі, а отже поширюються на правовідносини, які будуть виникати у майбутньому.

Таким чином, рішення Конституційного суду України не мають зворотної сили у часі, а тому при вирішенні питання про можливість оскарження вищевказаної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018, підлягають застосуванню норми, які діяли на момент винесення оскаржуваної ухвали.

Статтею 309 КПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді, визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Національної поліції України щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР до зазначеного переліку не входить, а тому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У зв`язку з цим, вважаю, що підстави для відкриття провадження за спільною апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України,

у х в а л и л а:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за спільною апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національної поліції України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_2