печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000036 від 13.01.2020, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженням органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000036 від 13.01.2020, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: автомобіль «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, подала заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 13.01.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з січня по липень 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, начальник митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 , будучи службовою особою, наділеною організаційно розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вчинив тяжкий корупційний злочин за наступних обставин.

Приблизно у грудні 2019 року, більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , займаючи посаду начальника митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби, тобто будучи особою, яка постійно обіймає в центральному органі виконавчої влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 та пункту 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, зустрівся із ОСОБА_6 , під час чого останній повідомив ОСОБА_5 про те, що час від часу на прохання фізичних осіб здійснює на митному пості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Одеської митниці Держмитслужби діяльність з супроводження розмитнення транспортних засобів, які ввозяться на митну територію України.

У цей час у начальника митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого йому службового становища.

Згідно наявного умислу, ОСОБА_5 вирішив поставити ОСОБА_6 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди за не створення штучних перешкод та безперешкодне митне оформлення транспортних засобів, які ОСОБА_6 планує в подальшому ввозити на митну територію України через митний пост «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби.

Так, у грудні 2019 року, більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на митному посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Одеської митниці Держмитслужби, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, діючи з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на особисте збагачення та отримання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, повідомив ОСОБА_6 , що в подальшому для безперешкодного митного оформлення транспортних засобів на вказаному митному посту, останній повинен надавати ОСОБА_5 грошову винагороду з розрахунку 200 доларів США за розмитнення одного транспортного засобу.

Продовжуючи реалізовувати вказаний злочинний умисел, направлений на особисте збагачення протиправним шляхом, 04.03.2020 близько 15:00 години, на території митного поста «Кучурган», розташованого за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Кучурган, вул. Одеська, б/н, начальник митного посту «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання неправомірної вигоди за здійснене безперешкодне митне оформлення п`яти автомобілів, а саме «Mersedes-Benz S350», 2014 р.н., «Mitsubishi Outlander», 2013 р.в., «BMW X5», 2001 р.в., «BMW X5», 2019 р.в., «Peugeot 308», 2016 р.в., яке ОСОБА_6 супроводжував протягом лютого 2020 року, у розмірі 1000 доларів США, з розрахунку 200 доларів США за одну одиницю транспортного засобу.

Здійснюючи подальшу реалізацію наявного умислу на особисте протиправне збагачення, з метою одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США, керівник митного посту «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби начальник митного відділу митного оформлення № 1 ОСОБА_5 13.03.2020 близько 11:40 години у своєму службовому кабінеті на території митного поста «Кучурган» за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явив ОСОБА_6 роздруковані декларації по п`яти вищевказаних автомобілях, митне оформлення яких супроводжував останній, підтвердив раніше висунуту вимогу про надання неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, з розрахунку 200 доларів США за розмитнення однієї одиниці транспортного засобу. На виконання вказаної вимоги, ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, на початку квітня 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, за допомогою месенджеру «WhatsApp», начальник митного посту «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та висловив вимогу про надання неправомірної вигоди у розмірі 800 доларів США за безперешкодне розмитнення чотирьох транспортних засобів, а саме: причіп «HEINEMANN PH2038», «Opel Zafira», «Mersedes-Benz V-clas», «Smart», яке супроводжував останній протягом березня-травня поточного року. На вказану вимогу, ОСОБА_6 повідомив, що у зв`язку з введенням карантинних заходів в найближчий час не має можливості прибути до митного поста «Кучурган» та при можливості відразу поінформує ОСОБА_5 про дату прибуття.

В подальшому, протягом періоду березень липень 2020 року ОСОБА_6 здійснив супроводження розмитнення чотирьох транспортних засобів, а саме причіпу «HEINEMANN PH2038», 1989 р.в., «Opel Zafira», «Mersedes-Benz V-clas», «Smart».

16.07.2020 близько 12 год. 10 хв., перебуваючи на території митного поста «Кучурган», а саме на пункті пропуску за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання раніше озвученої вимоги ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 800 доларів США, за безперешкодне розмитнення вищевказаних чотирьох транспортних засобів.

Після одержання неправомірної вигоди в цей же день ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронного органу, чим припинено його злочинну діяльність.

Таким чином, начальник митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої йому влади чи службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16.07.2020 начальника митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 17.07.2020 повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що суд може призначити відносно останнього вказаний вид покарання.

Згідно відомостей з Національної автоматизованої інформаційної системи підозрюваний ОСОБА_5 є власником автомобіля «ВАЗ 2121», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України передбачає в якості додаткового виду покарання конфіскацію майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_5 та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме автомобіль «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , заборонити ОСОБА_5 та іншим особам розпоряджатися зазначеним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1