НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
29 вересня 2020 року Справа № 322/576/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, неодружений, раніше судимий, а саме:

- 26.08.2020 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:
01.06.2020, близько 02 год. 30 год., ОСОБА_4 , маючи умисел не незаконне заволодіння транспортним засобом для подальшого використання його у своїх особистих цілях, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переліз через паркан та відчинив вхідні металеві ворота, які входили в його конструкцію, після цього, останній проникнув на огороджену по периметру територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належна ОСОБА_5 та перебуваючи у дворі садиби останнього, підійшов до легкового автомобіля марки ВАЗ 21043 білого кольору 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1451 см3, середня ринкова (довідникова) вартість якого згідно з висновком експерта № 11/1-87 від 17.06.2020 на дату скоєння кримінального правопорушення складає 32 779,57 грн. та який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.06.2009 року належить та перебуває у користуванні ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, через незачинене ліве водійське дверцята, проник у салон вищезазначеного автомобіля та, не маючи ні дійсного ні гаданого права керувати чи володіти ним, присів за кермо й користуючись відповідними навиками, за допомогою фізичної сили, відкотив його назад, внаслідок чого в`їхав у дерев`яний паркан. Після цього, ОСОБА_4 , знайшов у салоні автомобіля ключі від замка запалювання, почав прокручувати ними його серцевину, намагаючись запустити двигун автомобіля з метою незаконного заволодіння ним, чим виконав дію, яку вважав необхідною для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі та не виконанням ним усього необхідного для доведення злочину до кінця, оскільки двигун в автомобілі не заводився та він був помічений на місці злочину потерпілим ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 залишив транспортний засіб та територію садиби, зникнувши у невідомому напрямку.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 міг заподіяти потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 32 779,57 грн.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений з проникненням у інше сховище, який не був доведений до кінця, з причин, що не залежали від його волі, та не вчиненням усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та вищезазначені обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, підтверджують розмір витрат на залучення експерта, а також вищезазначеного висновку експерта. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив вищезазначені обставини вчиненого ним злочину та пояснив суду, що він дійсно за вищевказаних обставин проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та намагався незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ 21043, що знаходився на огородженій території вказаного домоволодіння.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та правильність кваліфікації його дій під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує його покарання та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Разом з цим, суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось. Речові докази у справі відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 980,70 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, ст.ст. 124, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2020 року по справі № 322/724/20, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

4. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп.).

6. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1