КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 277 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні судуапеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка подана в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування повідомлення про підозру від 24.02.2020 року у кримінальному провадженні №010480 від 18.10.2019 року.

Приймаючи рішення, слідчий суддя вказав, що зміст повідомлення про підозру ОСОБА_10 узгоджується з вимогами ст.ст. 276-279 КПК України та його вручення відбулось в рамках ст. 278 КПК України, у зв`язку із чим прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги захисника про скасування повідомлення про підозру від 24.02.2020 року.

Захисник ОСОБА_7 не погодившись з таким рішенням слідчого судді, в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою повідомлення про підозру від 24.02.2020 у кримінальному провадженні №0010480 від 18.10.2019, яким ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що кримінальним процесуальним законодавством не встановлені будь-які обмеження з предмету перевірки законності та обґрунтованості повідомлення про підозру, про які вказує в ухвалі слідчий суддя. Стверджує, що повідомлення про підозру від 24.02.2020 використано стороною обвинувачення для обґрунтування застосування до ОСОБА_10 одного з найбільш суворих запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та додає, що повідомлення про підозру від 24.02.2020 припинило свою дію, оскільки з 01.07.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 171 КК України, є кримінальним проступком.

Також адвокат звертає увагу суду на незаконність повідомлення про підозру ОСОБА_10 через порушення стороною обвинувачення правил підслідності, оскільки злочин за ст. 171 КК України підслідний слідчим органів національної поліції за правилами предметної підслідності, тоді як повідомлення про підозру складено слідчим ТУ ДБР У м.Києві. Вказує, що постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 30.01.2020 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 36 п. 2 ст. 110 КПК України, оскільки не містить виклад обставин, які стали підставою для прийняття цієї постанови.

Далі в апеляційній скарзі захисник вказує на недоведеність здійснення потерпілим ОСОБА_11 у відносинах з ОСОБА_10 під час події 18.10.2019 законної професійної діяльності журналіста, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_11 виконав 18.10.2019 обов`язок журналіста, передбачений п. 5 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», а тому його діяльність не може розглядатися як законна професійна діяльність журналіста.

У підсумку автор апеляційної скарги зазначає про порушення права на захист ОСОБА_10 через недопущення до будівлі Печерського районного суду міста Києва та в зал судового засідання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Додає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про скасування повідомлення про підозру від 24.02.2020 у кримінальному провадженні № 0010480 від 18.10.2019.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про порушення права на захист ОСОБА_10 через не допуск адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до судового засідання 07.07.2020 для висловлення своєї позиції з приводу скарги адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_10 , чим, як зазначає захисник, здійснено перешкоджання законній адвокатській діяльності та порушення рівності прав з іншими учасниками провадження. Адвокат вказує, що через не допуск адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у судове засідання, твердження слідчого судді про розгляд скарги адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_10 у відкритому судовому засіданні суперечить фактичним обставинам. Додає про свавілля працівників Служби судової охорони.

У підсумку захисник вказує на порушення гласності та відкритості судового засідання, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Додає, що слідчим суддею поставлено ухвалу без з`ясування всіх обставин, необхідних для її правильного вирішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваної, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0010480, відомості про яке 18.10.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

24.02.2020 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

10.06.2020 адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 24.02.2020.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаної скарги адвоката ОСОБА_7 .

Під час розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді в частині того, що ОСОБА_10 поза розумним сумнівом причетна до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171КК України, виходячи з наступного.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_10 від 24.02.2020, вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (а.с. 35-37).

Твердження захисника ОСОБА_7 про недоведеність здійснення потерпілим ОСОБА_11 під час події 18.10.2019 законної професійної діяльності журналіста, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_11 виконав 18.10.2019 обов`язок журналіста, передбачений п. 5 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», а тому його діяльність не може розглядатися як законна професійна діяльність журналіста, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім цього, з протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 вбачається обізнаність ОСОБА_10 про те, що він є журналістом, проти цього не заперечувала в судовому засіданні і сама ОСОБА_10 .

Посилання захисника ОСОБА_7 на порушення стороною обвинувачення правил підслідності, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 30.01.2020, здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0010480 від 18.10.2019 доручено слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Твердження захисника про те, що вказана постанова першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 36 п. 2 ст. 110 КПК України, не заслуговують на увагу, з урахуванням її змісту, відповідно до якого, постанова містить виклад обставин, які стали підставою для її прийняття.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що повідомлення про підозру від 24.02.2020 припинило свою дію, оскільки з 01.07.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 171 КК України, є кримінальним проступком, не тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням тих обставин, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» набрав чинності 01 липня 2020 року, тобто після повідомлення ОСОБА_10 про підозру 24.02.2020.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на порушення права ОСОБА_10 на захист, через недопущення до будівлі Печерського районного суду міста Києва в зал судового засідання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , з урахуванням присутності під час розгляду даної скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відсутності зі сторони захисту та підозрюваної клопотань про відкладення розгляду справи з наведених причин. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що розгляд скарги проведено у відкритому судовому засіданні суперечить фактичним обставинам.

Також під час розгляду апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 пояснив, що вони дійсно не повідомляли слідчого суддю про участь ще двох адвокатів, оскільки не були впевнені, що вони встигнуть прибути в судове засідання.

Доводи апеляційних скарг з приводу дій працівників Служби судової охорони не є предметом розгляду в цьому провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що повідомлення про підозру від 24.02.2020 використано стороною обвинувачення для обґрунтування застосування до ОСОБА_10 одного з найбільш суворих запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтується на припущеннях через відсутність посилання на будь-які докази, як того вимагають положення ч. 5 ст. 132 КПК України.

Твердження апелянтів про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, наявність обмежень з предмету перевірки законності та обґрунтованості повідомлення про підозру, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

На підставі викладеного, висновок слідчого судді про те, що стороною захисту не доведено незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру, на переконання колегії суддів є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах Закону, у зв`язку із чим посилання захисників на те,що слідчим суддею постановлено ухвалу без з`ясування всіх обставин, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 277-278, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про скасування повідомлення про підозру від 24.02.2020 року у кримінальному провадженні № 010480 від 18.10.2019 року, залишити без змін., а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4