УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266, відомості про яке 20.08.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004266 від 20.08.2015 за підозрами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження установлено, що на території міста Одеси з 2016 року по теперішній час діє організована група осіб по заволодінню квартирами одиноких померлих осіб та квартир, які знаходились в іпотеках банків, а також нежитлових приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, які у подальшому з використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» (код ЄРДПОУ 37681018), у якого згідно інформації ДФС України не відкрито жодного банківського рахунку, безоплатно переоформлюють кінцевим вигодонабувачам.

Схема із заволодіння квартирами одиноких померлих осіб полягає у тому, що після смерті одиноких осіб, право власності на підставі підробленого біржового договору оформлювалося на підставних осіб, які у подальшому безоплатно переоформлювали їх на ТОВ «Бліц 2011».

Схема із заволодіння квартирами, які знаходились в іпотеках банків полягає у тому, що з використанням підроблених рішень суду та листів банків, вказані об`єкти нерухомості спочатку виводяться із іпотечного обтяження банків, після чого на підставі підроблених свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставного майна або договорів купівлі-продажу реєструються на підставних осіб, які у подальшому безоплатно переоформлюють на ТОВ «Бліц 2011».

Схема із заволодіння нежилих приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси полягає у тому, що з використанням підроблених документів право власності на раніше не зареєстровані об`єкти нерухомості нежитлового фонду реєструються на підставних осіб, яку у подальшому безоплатно переоформлюються на ТОВ «Бліц 2011».

Після оформлення права власності на незаконно отримані об`єкти нерухомості за ТОВ «Бліц 2011», останнє безоплатно переоформлює їх кінцевим вигодонабувачам.

Пунктами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління національного банку України № 148 від 29.12.2017 передбачено наступне:

Суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:

1)між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень уключно;

2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою електронного платіжного засобу.

Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою:

1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі на суму, що перевищує 50 000 гривень, проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством України порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку;

2) між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі на суму, яка перевищує 50 000 гривень, здійснюються шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення та/або переказу коштів на поточні рахунки (у тому числі на депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Розрахунки суб`єктів господарювання та фізичних осіб у разі їх здійснення готівкою без відкриття поточного рахунку шляхом унесення готівки до банків або небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, для подальшого її переказу на рахунки інших суб`єктів господарювання або фізичних осіб для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно інформації ДФС України у ТОВ «Бліц 2011» відсутні відкриті поточні банківські рахунки, усі операції, вчиненні з використанням реквізитів зазначеного підприємства є безоплатними та мають ознаки легалізації майна, отриманого злочинним шляхом.

Всього у період з 2016 року по теперішній час організована група осіб із використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» заволоділа 12 (дванадцятьма) об`єктами нерухомості.

06.11.2020 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

2.Обґрунтування поданого клопотання.
За результатами проведення огляду вказаних вилучених речей встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, мають бути визнані в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Разом з тим в ході огляду мобільних телефонів на яких виявлено системи логічного захисту від стороннього доступу осіб, з метою приховування ймовірно даних які можуть слугувати як доказ причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення. Також, слідчий вважає, що за допомогою вказаних пристроїв мобільного зв`язку особи причетні до вчинення правопорушення здійснювали спілкування, за допомогою спеціального програмного забезпечення вели листування яке свідчить про вчинення правопорушення та яке з метою приховування протиправних дій було заблоковано системами логічного захисту для неможливості доступу сторонніх осіб, зокрема правоохоронних органів.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи необхідність проведення досліджень та експертиз, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з метою схоронності виявлених та вилучених в ході обшуку речей та документів, які можуть мати значення по даному кримінальному провадженню, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, які можуть мати значення для об`єктивного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

3. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що особа, яку він представляє не має будь-якого відношення до даного кримінального провадження, стороною обвинувачення не доведено відповідності вилученого майна категорії речових доказів.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судовому засіданні в судовому засіданні підтримала думку свого представника.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Так, згідно клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, дане кримінальне провадження здійснюється за фактом можливого незаконного заволодіння низкою об`єктів нерухомості.

Згідно поданого клопотання вбачається, що до можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження може бути причетна громадянка ОСОБА_4 , за місцем проживання якої й було проведено слідчу (розшукову) дію у вигляді обшуку.

Оскільки з поданого клопотання вбачається, що за результатами проведення обшуку було вилучено речі, які можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в тому числі, які можуть підтвердити або ж спростувати можливу причетність до вказаних дій громадянки ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до переконання про відповідність такого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За таких обставин, підставою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є наявність достатніх підстав для віднесення вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України), в свою чергу метою його дії є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

4.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів (є доказом) в рамках даного кримінального провадження.
Відтак, на думку слідчого судді, на теперішній час об`єктивно існує необхідність в запобіганні його можливого приховування, знищення, оскільки таке майно (речі) може підтвердити причетність до ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій громадянки ОСОБА_4 .
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_4 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266, відомості про яке 20.08.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

-ноутбук марки «Lenovo» серійний номер S/N СВ 07865053 та зарядний пристрій до ноутбуку;

-мобільний телефон марки ІРhoneІМЕІ 65545;

-мобільний телефон марки BRSVISІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що передбачає собою заборону його відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1