Провадження № 1-кп/185/539/20
У Х В А Л А

17 листопада 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяви про відвід суддям та самовідвід у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2020 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Дніпровського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

В порядку ст. 35 КПК України обвинувальний акт було розподілено для розгляду по суті колегії суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

17 листопада 2020 року від захисника ОСОБА_7 надійшли заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх заяв захисник зазначила, що головуючий суддя ОСОБА_1 протягом січня вересня 2017 року розглядав дане кримінальне провадження, приймав процесуальні рішення, зокрема, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і 12 жовтня 2017 року у зв?язку з закінченням у даного судді повноважень справу було передано іншому складу суду, який прийняв остаточне рішення, тому суддя ОСОБА_1 через свою обізнаність з матеріалами кримінального провадження може бути упередженим.

Стосовно судді ОСОБА_3 захисник зазначила, що родина даного судді мешкає на тимчасово окупованій території так званої «ДНР», що може бути підставою для впливу на даного суддю.

Крім того 17 листопада 2020 року від судді ОСОБА_3 який входить до складу колегії суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по даному кримінальному провадженню надійшла заяви про самовідвід.
В обґрунтування поданої заяви про самовідвід суддя зазначив, що раніше він був призначений на посаду судді в місцевому суді м. Макіївки, у зв`язку з неможливістю справляти правосуддя на окупованій території, так званої «ДНР», його було переведено на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Вся його сім`я, рідні та близькі залишились проживати на цій території Донецької області. При розгляді вказаного кримінального провадження за його участі існує ймовірна загроза життю та здоров`ю його близьких, які проживають на території так званої «ДНР», що безумовно впливає на його неупередженість при розгляді даного кримінального провадження.
Прокурор не заперечував проти задоволення заяви про відвід та самовідвід судді ОСОБА_3 та заперечував проти відводу головуючому судді ОСОБА_1 , так як даний суддя не приймав остаточного рішення по даному кримінальному провадженні, обвинувачений та його захисник підтримали заявлені відводи.
Вивчивши заяви про відвід та самовідвід, заслухавши думки учасників, суд приходить до такого.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України за наявності певних обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, останній не може брати участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України при наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України, суддя зобов`язаний подати заяву про самовідвід.

Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Судовий розгляд за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України ще не розпочатий.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

А тому у зв`язку з тим, що у сторони захисту склалася думка про упередженість головуючого судді ОСОБА_1 , який раніше приймав участь у розгляді даного кримінального провадження та постановляв відповідні процесуальні рішення, що викликає певну недовіру до суду, а довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду, заява про відвід головуючого судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Суддя ОСОБА_3 згідно Указу Президента України від 14 лютого 2015 року був переведений з місцевого суду м. Макіївки Донецької області, до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з неможливістю відправляти правосуддя на окупованій території терористичної організації - «Донецької народної республіки». Указом Президента України від 17 травня 2019 року він був призначений на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

На окупованій території залишились проживати сім`я вказаного судді.

Держава в наступний час не може гарантувати безпеку сім`ї та рідним судді, які проживають на окупованій території.

Наявність реальних ризиків загрози життю та здоров`ю близьких судді ОСОБА_3 викликають певний сумнів у його неупередженості при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням особи, що притягується до кримінальної відповідальності, яка в наступний час окупувала ту місцевість, в якій проживають близькі судді. Вказана обставина може бути підставою для ймовірного впливу на суддю під час прийняття ним остаточного рішення за кримінальним провадженням. А тому заявлений самовідвід судді ОСОБА_3 та заявлений відвід стороною захисту цьому же судді підлягає задоволенню у зв`язку з великою вірогідністю впливу на цього суддю під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75-81 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_3 та заяву про самовідвід останнього по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3