ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/415/20 Номер провадження 11-кп/814/969/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора засудженоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Книшівка Гадяцького району Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, вдови, пенсіонерки, засудженої вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року за ч.1 ст.185, ст.75 КК України на 1 рік позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

відмовлено в задоволенні подання начальника Миргородського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування ч.3 ст.74 КК України та заміну покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_7 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року, більш м`яким покаранням.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив про відсутність підстав для застосування щодо засудженої ОСОБА_7 приписів Закону №2617-VIII, згідно з якими до ч.1 ст.185 КК України внесено зміни та встановлено більш м`який вид покарання, ніж застосований до засудженої, а саме обмеження волі, оскільки засуджена є пенсіонеркою за віком.

Також місцевий суд зазначив, що з огляду на вказану обставину позбавлений можливості перейти до інших, більш м`яких покарань, передбачених санкцією вказаної статті, у виді громадських або виправних робіт. А призначення покарання у виді штрафу або арешту призведе до погіршення становища засудженої.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою частково задовольнити подання органу пробації та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання.

При цьому зазначає про необхідність приведення вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року у відповідність до Закону №2617-VIII з огляду на те, що із санкції ч.1 ст.185 КК України виключено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи, що засуджена досягла пенсійного віку, до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі або виправних робіт.

Звертає увагу на відсутність підстав для застосування інших, альтернативних покарань, визначених ч.1 ст.185 КК України, оскільки вони не передбачають застосування ст.75 КК України.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженої, яка погодилася з доводами прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Приписами ч.1 ст.412 цього Кодексу встановлено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджена на 1 рік позбавлення волі вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року за ч.1 ст.185 КК України та звільнена на підставі ст.75 цього Кодексу від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Приписами Закону України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» у статті 185 КК України в абзаці другому частини першої слова "від п`ятдесяти до ста" замінено словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "або позбавленням волі на строк до трьох років" - словами "або обмеженням волі на строк до п`яти років".

Тобто, в новій редакції Закону санкцією ч.1 ст.185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, призначена ОСОБА_7 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року міра покарання за ч.1 ст.185 КК України перевищує санкцію нового закону.

В такому випадку, відповідно до ч.3 ст.74 КК України, призначена міра покарання, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з приписами ч.3 ст.56, ч.2 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі, виправних або громадських робіт не можуть бути застосовані до ОСОБА_7 , оскільки вона є особою, що досягла пенсійного віку.
Окрім вказаних покарань, санкцією ч.1 ст.185 КК України передбачено також покарання у виді арешту та штрафу.
З огляду на те, що згідно з вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням, призначення їй реальних покарань у виді арешту або штрафу погіршуватимуть становище засудженої.
Звільнення ж від відбування цих покарань з випробуванням не передбачено ст.75 КК України, а отже і такі покарання не можуть бути призначені ОСОБА_7 .
Згідно з приписами п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.1 ст.185 КК України, про що обґрунтовано зазначає прокурор.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Миргородського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Звільнити засуджену ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4