У Х В А Л А
Іменем України

25 листопада 2020 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002980 від 14 травня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання ст. слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , узгоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002980 від 14 травня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.366 КК України, а саме на майно підозрюваного ОСОБА_4 : 1/8 частки земельної ділянки з кадастровим номером :19:001:0035, що має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208; майнові права на об`єкт будівництва «Житловий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 800000000:79:286:0004)», а саме на двохкімнатну квартиру, загальною площею 70, 13 (сімдесят цілих 13 сотих) м2, яка розташована в першій секції на 20 поверсі, номер об`єкту інвестування 113; транспортний засіб BMW520D, він код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 з забороною відчуження.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002980, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

Згідно клопотання слідчого протиправними діями ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на суму, яка в 10114 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до примітки ст. 185 КК України становить особливо великі розміри.

Метою накладення арешту на майно підозрюваного слідчий зазначає в клопотанні виконання завдань покладених вимогами КПК України та збереження майна.

Прокурор в суді клопотання просив задовольнити за наведених в ньому підстав.

Захисники підозрюваного ОСОБА_4 власника майна, адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили повернути клопотання слідчого, як подане з порушенням територіальної та предметної підслідності, з підстав необгрунтованості підозри та невмотивованості необхідності накладення арешту на майно.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисників.

Слідчий суддя вислухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до такого висновку.

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Клопотання слідчого вимогам ст. 172 КПК України не відповідає.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено:
1)підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна;
2)перелік і види майна, що належить арештувати;
3)документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Метою накладення арешту на майно слідчий в мотивувальній частині клопотання, за погодженням з прокурором, зазначає необхідність виконання завдань покладених вимогами КПК України та збереження майна, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 170 КПК України.
Доводи прокурора про те, що підстави та мету арешту майна може бути зазначено під час розгляду клопотання в суді, слідчим суддею не приймаються до уваги, оскільки КПК України чітко визначає вимоги до клопотання про арешт майна. Крім того, передбачено право слідчого судді у разі виявлення недоліків клопотання повернути його прокурору у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України для їх усунення.
Згідно положень ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вказані обставини мають істотне значення при вирішенні питання щодо накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Недотримання вимог закону слідчим позбавляє суд можливості прийняти законе та обгрутнтоване рішення щодо розгляду клопотання про арешт майна по суті.
Слідчий суддя також звертає на увагу, що підстави для повернення клопотання про арешт майна, визначені ч. 2 ст. 171 КПК України, є чіткі. Порушення правил територіальної, предметної підслідності, про що зазначив в своєму клопотанні захисник ОСОБА_5 , не є підставою для повернення клопотання слідчого.
Крім того, на спростування доводів сторони захисту прокурором в суді надано постанову заступника керівника Київської міської прокуратури від 20 листопада 2020 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0002980 від 14 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 366 КК України, за СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві.
Крім того, слідчий суддя не дає оцінку доказам наданим стороною захисту щодо необгрунтованості клопотання слідчого, оскільки в даному випадку під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею встановлено його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, що позбавляє можливості прийняти законне та обгрунтоване рішення по суті клопотання.
Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає обов`язковому уточненню, що обумовлює процесуальну необхідність його повернення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, прокурору для усунення недоліків, зі встановленням строку для усунення недоліків в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 171, 172, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002980 від 14 травня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -