Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

29 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000133, відмовлено.
Як вбачається з матеріалів провадження, 02.09.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просив визнати протиправною бездіяльність слідчих СУ ГУ НП в Київській області, яка полягає у неповерненні ОСОБА_3 вилученого майна у вказаному кримінальному провадженні, та зобов`язати слідчих повернути ОСОБА_3 належне йому майно, а саме: годинник «AppleWatch», мобільний телефон «іРhone 11 Pro Max», мобільний телефон «іРhone 11 Pro» та грошові кошти 61 купюру по 100 доларів США, 12 купюр по 50 доларів США, 5 купюр по 20 доларів США.
Свої вимоги мотивував тим, що вказані речі були вилучені слідчим 06.05.2020 року під час обшуку в кримінальному провадженні № 0000133 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є тимчасово вилученим майном. Оскільки це майно не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені з обігу, а слідчий у передбаченому ст.171 КПК України порядку з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді не звертався, то відповідно до вимог ст.169 КПК України, це майно підлягає поверненню його володільцю.
Слідчий суддя, встановивши, що вилучені під час обшуку речі та грошові кошти не мають статусу тимчасово вилученого майна, адже дозвіл на їх відшукання наданий ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року, і потреби у постановленні окремої ухвали про арешт немає, в задоволенні скарги відмовив.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 як представник володільця тимчасово вилученого майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність слідчого.

Обґрунтовуючи право на оскарження судового рішення, посилається на положення Конституції України, в тому числі забезпечення права на апеляційний перегляд справи як загальну засаду судочинства, рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 року, № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 року, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на ефективний засіб правового захисту.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження № 1-кс/759/4538/20 (ЄУН 759/74871/20), вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Отже, ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, за наслідками її розгляду по суті, незважаючи на вказівку в резолютивній частині ухвали про можливість її оскарження, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Посилання в апеляційній скарзі на забезпечення права на апеляційний перегляд відповідно до Конституції України є слушними, однак кожному гарантується право на таке оскарження у порядку та у спосіб, передбачений законом. З огляду на те, що положеннями національного законодавства не передбачено оскарження вказаної ухвали слідчого судді, це не суперечить вимогам ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту, але не на подання апеляційної скарги на будь-яке судове рішення.
Що стосується рішень Конституційного Суду України, на які посилається ОСОБА_2 , то викладені в них висновки вирвані з основного контексту, і були прийняті у справах, правовідносини в яких не є подібними правовідносинам у даному провадженні. До того ж, рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 року за конституційною скаргою ОСОБА_4 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1