Дата документу 21.12.2020
Справа № 501/4071/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області кримінальне провадження №0000694 від 24 вересня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, який має середню-спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

11 липня 2006 року апеляційним судом Одеської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна (11 березня 2015 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 10 місяців 14 днів),
05 лютого 2020 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в розмірі 850,00 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
24 вересня 2020 року, приблизно о 02.00 годин, ОСОБА_6 знаходячись між будинками № 17 та № 19 по вул. Данченка в м. Чорноморську Одеської області, з корисливих мотивів, умисно, відкрито, повторно, з метою особистого збагачення підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_4 , застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилося у нанесенні одного удару кулаком ззаду по голові ОСОБА_4 , від якого остання впала на тротуарну плитку. Від падіння потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден скулової області з права, верхньої губи, області лівої кісті, передпліччя, які згідно до п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після застосування насильства до ОСОБА_4 ОСОБА_6 відкрито вирвав у ОСОБА_4 її жіночу сучку, вартістю 1000,00 грн, в якій знаходились: мобільний телефон марки «LENOVO S 898t+», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 800,00 грн, з сім-картою НОМЕР_2 , яка не має матеріальної цінності для потерпілої, мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI NOTE 7», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , вартістю 4499,00 грн з сім-картою НОМЕР_5 , яка не має матеріальної цінності для потерпілої, зарядний пристій з USB-дротом, вартістю 200,00 грн та зв`язка ключів, яка не має матеріальної цінності для потепілої. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріального збитку на загальну суму 6499,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровья потерпілої, вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

26 листопада 2020 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, сторонами погоджено покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що укладення угоди з його боку було добровільним, наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити укладену з ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості, захисник ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував, потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про визнання винуватості, пояснивши, що на укладення такої угоди надавала прокурору письмову згоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, прокурора, думки захисника та потерпілої, доходить таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468, п.1 ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який належить до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст.12 КК України (в редакції на час вчинення злочину).

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України потерпілою надано письмову згоду прокурору на укладення угоди з обвинуваченим.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та викладені у ст.476 КПК України наслідки її невиконання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження прав щодо оскарження вироку, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 просили до вступу вироку в законну силу не обирати запобіжний захід. Прокурор ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_4 підтримали клопотання.
Суд вважає, що відсутні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370-374, 474-475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 листопада 2020 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази: мобільний телефон марки «LENOVO S 898t+», IMEI: НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 залишити їй за належністю, чотири DVD-диск з фотоматеріалами та інформацією операторів мобільного зв`язку та сім-карту ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 - зберігати в матеріалах судової справи.
Процесуальні витрати у розмірі 653,80 грн, пов`язані із залученням експерта, стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя