УХВАЛА
09 лютого 2021 року

м. Київ

Провадження № 13-13зво21

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

перевірила заяву ОСОБА_20 про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року за виключними обставинами і

встановила:

Вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_20 засуджено за пунктами «ж, з, і» ст. 93, частинами 2, 3 ст. 142, ч. 1 ст. 17 - ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 19 - ч. 3 ст. 142, ч. 6 ст. 19 ст. 69 Кримінального кодексу України 1960 року (далі КК 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 198 Кримінального кодексу (далі КК) із застосуванням положень ст. 42 КК 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 21 липня 2005 року вирок залишено без змін.
10 грудня 2020 року рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Лопата та інші проти України» встановлено порушення Україною ст. 3 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) щодо ОСОБА_20 (заява 42966/19). У зв`язку з встановленими порушеннями прав заявника ЄСПЛ було постановлено, що визнання порушень становить достатню справедливу сатисфакцію.
ОСОБА_20 , не погоджуючись з вироком суду, 08 лютого 2021 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) із заявою про його перегляд за виключними обставинами, посилаючись на порушення Конвенції, які встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Лопата та інші проти України» від 10 грудня 2020 року.
Заявник висловлює незгоду з прийнятими судовими рішеннями щодо нього в частині призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, стверджує, що покарання не могло перевищувати п`ятнадцяти років позбавлення волі, оскільки закон, яким введено довічне позбавлення волі, згідно зі ст. 51 Конституції України не має зворотної сили, а тому призначення довічного позбавлення волі за злочини, передбачені ст. 93 КК 1960 року, є безпідставним.
Заявник просить відновити його попередній юридичний стан шляхом припинення порушених його прав в частині призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, яке замінити на позбавлення волі на певний строк.
Перевіривши наведені у заяві доводи та долучені до неї матеріали, Велика Палата вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, однією з яких є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.
10 грудня 2020 року рішенням ЄСПЛ у справі «Лопата та інші проти України» встановлено порушення Україною ст. 3 Конвенції щодо деяких осіб, зокрема і ОСОБА_20 (заява 42966/19) стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення.
Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні цього рішення, а саме оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований зміст порушення Конвенції та визнання порушення достатньо справедливою сатисфакцією свідчать про допущення щодо ОСОБА_20 таких порушень Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень.
У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.
Крім того, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року, встановлене ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, коли можна досягти на національному рівні restitutio in integrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.
Щодо ОСОБА_20 таке повне відновлення попереднього юридичного стану, зокрема шляхом заміни призначеного покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк не є можливим, оскільки ЄСПЛ констатував порушення Конвенції лише щодо довічного засудження без перспективи звільнення та не зробив висновку про порушення конвенційних прав заявника під час розгляду в судах справи щодо нього.
Констатоване порушення Конвенції щодо заявника може бути усунуто лише шляхом вжиття заходів загального характеру з боку держави (внесення змін у відповідне законодавство).
Отже, підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд судового рішення щодо нього за виключними обставинами у зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом відсутні.
Керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
ухвалила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_21 єва ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19