печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 00001171,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК Українина бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 19.11.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2020 року № 757/48482/20-к, слідчим проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 .
За результатами проведення обшуку слідчим було вилучено речі, відповідно до протоколу обшуку від 19.11.2020 року, власником яких є ОСОБА_4 .
Вказує особа, яка звернулась із скаргою, що вилучене в ході обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке не було повернуто власнику у встановлений КПК України строк.
У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.
Правило неможливості розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України передбачає обов`язкову участь такої особи, разом з тим, до суду ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності особи, яка її подала.
Слідчий не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.
Так, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 0001171 від 30.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.
19.11.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2020 року № 757/48482/20-к, слідчим проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено належне останньому майно, а саме:
- мобільний телефон Самсунг чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в силіконовому чохлі;
- флеш носій «Kington» червоного кольору;
- флеш носій «Samsung» 32 Gb сірого кольору;
- флеш носій «Kington» DTSE9 16 Gb.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».
Разом з цим, відсутні докази того, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та охоплюється ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родові ознаки визначені у ній.
Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.
Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
При цьому, не підлягають задоволенню вимоги щодо встановлення слідчому строку на повернення майна, оскільки в силу положень кримінально процесуального законодавства такий строк встановлений.
За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги частково.
Керуючись ст. ст.169,171,173,236,303,307,309,372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 00001171 задовольнити частково.
Зобов`язати компетентну особу Головного слідчого управління Національної поліції України у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001171 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме:
- мобільний телефон Самсунг чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в силіконовому чохлі;
- флеш носій «Kington» червоного кольору;
- флеш носій «Samsung» 32 Gb сірого кольору;
- флеш носій «Kington» DTSE9 16 Gb.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1