Справа № 158/2157/20
Провадження № 1-кс/0158/619/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м.Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника володільця арештованого майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ківерцівського районного суду Волинської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000521 від 13.09.2019 року за ознакам вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ

01 вересня 2020 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно ( 11 пар взуття різного кольору та фірм-виробників), яке було вилучено під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 та на яке, згідно ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.05.2020 року, було накладено арешт.

Вказує, що в рамках кримінального провадження №0000521 від 13.09.2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України було проведено обшук за місцем проживання його довірителя - ОСОБА_4 та вилучено взуття, яке згідно постанови слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 09.04.2020 року, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.05.2020 року було арештовано.
Посилаючись на вимоги чинного КПК України та норми Конвенціїї про захист прав людини, враховуючи, що дані речі не являються предметом злочинного посягання, не містять на собі ознак злочину, просить скасувати арешт з вилученого майна (взуття), оскільки на даний час відпала потреба у їх арешті. Окрім того, зазначає, що протягом чотирьох місяців з моменту його накладення, органам досудового розслідування було достатньо часу для огляду вказаних речей, проведення експертиз.
В судове засідання ні прокурор ні слідчий не з`явились, хоча завчасно були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання. Оскільки неприбуття вказаних осіб не суперечить ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за їх відсутності.
Заслухавши представника володільця арештованого майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 , який просив клопотання задовільнити та скасувати арешт на майно (взуття); дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 2 КПК України регламентує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, та застосування належної правової процедури.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Частина 2 ст. 174 КПК України регламентує, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, при розгляді даного клопотання першочергово слід встановити чи наділена особа правом на таке звернення.
З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке накладено арешт, вилучалось за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Колегія суддів Першої судової палати ККС у своїй постанові від 26.03.2019 року у справі №355/55/18 висловила позицію щодо доведення належності майна особі за відсутності будь-яких документів, які підтверджують право власності на нього.
Так, колегією суддів зазначено, що належність майна особі може бути визначена за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном.
Матеріалами справи встановлено, що арештоване майно (взуття) було вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 .
Відповідно до чинного законодавства, така сукупність обставин може свідчити про те, що це майно законно перебувало у його володінні. За таких обставин, якщо факт перебування спірного майна у володінні ОСОБА_4 не спростовано іншими доказами, він є особою, щодо майна якої вирішується питання щодо скасування арешту і має право на відповідні засоби правового захисту, передбачені КПК.
З матеріалів провадження вбачається, що підставою для накладення арешту на вилучене майно (взуття) в ході проведення обшуку від 08.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , було призначення трасологічної експертизи та порівняння слідів взуття із тими слідами, які зафіксовано під час огляду місця події у приміщенні офісу ТзОВ «Smart Trans Group Ltd» з локацією у с. Жидичині.
Постановою слідчого від 29.05.2020 року було призначено проведення трасологічної експертизи з метою перевірки перебування особи порушника - ОСОБА_4 на місці вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 ККК України у приміщенні офісу ТзОВ «Smart Trans Group Ltd».
Згідно висновку експертизи №476 від 30.07.2020 року, десять слідів низу взуття, які були виявлені під час проведення огляду місця події у приміщенні офісу ТзОВ «Smart Trans Group Ltd», були залишені не взуттям, яке було вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 .
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Зважаючи на те, що досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України в рамках кримінального провадження №0000521 від 13.09.2019 триває протягом тривалого часу; на даний момент органами досудового розслідування проведена слідча дія (трасологічна екпертиза), яка і була підставою для накладення арешту на майно (взуття), слідчий суддя вважає, що на даний момент відпала потреба у подальшому арешті вказаного майна.
Слідчий суддя вважає, що не повернення володільцю майна, на яке накладено арешт, позбавляє його можливості використовувати вищевказане майно для власних потреб. Таке обмеження прав власника вже не є спів мірним суспільному інтересу в забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а тому клопотання захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000521 від 13.09.2019 року за ознакам вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт з майна, вилученого під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , зокрема: пари кросівок синього кольору «Jens»; пари кросівок сірого кольору Nev Balance»; пари кросівок чорного кольору «Tommy Hilfger»; пари туфлів «Cosottinni»; пари кросівок блакитного кольору «Running»; пари кросівок зеленого кольору «Hilfiger»; пари кросівок чорного кольору «Jordan», пари ботінок чорного кольору «Ecco», пари кросівок чорного кольору «Puma»; пари кросівок чорного кольору «Ecco»; пари кросівок чорного кольору «Lacoste», які упаковані до трьох поліетиленових пакетів синього кольору з відповідними роз`яснювальними бирками на них та негайно повернути законному володільцю - ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9 Сіліч