ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1595/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/69/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

при секретарі ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за № 11-кп/817/69/20 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання за вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність в вигляді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з часу звернення вироку до виконання. Зараховано йому в строк покарання термін перебування його під вартою з 14 травня 2017 року по 3 січня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 13 травня 2017 року приблизно о 17 год 30 хв обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з дружиною ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_12 , знаходячись в будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вступив з ними у словесну суперечку зв`язку з тим, що ОСОБА_12 перед цим використовував належний йому транспортний засіб без дозволу. Під час якої обвинувачений ОСОБА_6 дерев`яною палкою замахнувся на ОСОБА_12 , який в цей момент вирвав палку з рук обвинуваченого та наніс останньому декілька умисних ударів кулаком руки в обличчя, від яких обвинувачений ОСОБА_6 впав на підлогу. Після того, як обвинувачений ОСОБА_6 піднявся, він рукою дотягнувся та взяв на столі кухні ніж, яким умисно завдав один удар в праву частину грудей потерпілій ОСОБА_11 , яка знаходилась обличчям до обвинуваченого. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_11 було спричинено проникаюче поранення правої половини передньої поверхні грудей із ушкодженнями серцевої сорочки та висхідного відділу аорти, яке за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення у живих осіб належить до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до внутрішньо-грудної кровотечі і гострої крововтрати та стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 на місці події.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 не погоджуючись із кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України та призначеним судом покаранням просить вирок суду скасувати та винести новий , яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Посилається на те, що про умисел обвинуваченого в настанні таких наслідків, як смерть і свідоме бажання її настання вказує те, що обвинувачений змушений був припинити свої протиправні діяння не з своєї волі, а за примусом свідка ОСОБА_12 , який відібрав у нього ніж, коли ОСОБА_11 лежала на підлозі, стікаючи кровю, він вийшов на вулицю і будь яких дій для допомоги ОСОБА_11 не вчиняв, тому в обстановці, яка склалась він не мав можливості нанести поранення у більш важливі життєві органи . Також зазначає що ОСОБА_6 , знаючи, що на кухні на столі знаходяться ножі, намагався туди потрапити та взяти ніж, не зважаючи на перепони з боку ОСОБА_12 при цьому будучи обізнаним про підвищені травматичні властивості цього знаряддя та те, що ним можна заподіяти смерть іншій людині, наніс ОСОБА_11 один удар вістроям леза ножа в праву частину грудей. Свідок ОСОБА_12 сам надавав допомогу матері та проводив реанімаційні заходи, викликав швидку та поліцію.

Крім цього, зазначає що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що зі слів доньки ОСОБА_13 батько бив матір і влаштовував сцени ревнощів, словесну суперечку розпочав ОСОБА_6 , при цьому штовхнув ОСОБА_11 , але та втрималась на ногах, що і стало приводом до втручання в конфлікт ОСОБА_12 .

Вважає призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного ним злочину внаслідок мякості, у звязку з чим просить визначити його у максимальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.115 КК України.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 змінити перекваліфікувавши дії його підзахисного з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України-вбивство через необережність.

Мотивує доводи тим, що всупереч вимогам ст.87 КПК України суд обгрунтував прийняте рішення очевидно недопустимими доказами, які здобуті з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснив процесуальні дії, які потребують попереднього дозволу, без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов, якими є протокол огляду місця події - будинковолодіння ОСОБА_6 та проведений з свідком ОСОБА_12 у вказаному житлі слідчий експеримент без дозволу слідчого судді та власника приміщення, що суперечить вимогам ст.ст.234,237,240 КПК України та відповідно просить застосувати так звану доктрину плодів отруйного дерева на яку посилається ЄСПЛ у своїх рішеннях визнавши недопустимим доказом і висновок екперта № 71 від 23.08.2017 року як похідного доказу що грунтується на вказаному слідчому екперименті.

Вважає що суд невірно кваліфікував дії обвинуваченого як умисне заподіння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження оскільки ОСОБА_6 заподіяв удар потерпілій з необережності випадково під час захисту від протиправних дій ОСОБА_12 , який утримував його обома руками знаходячись позаду нього, зхопивши зі стола кухні якийсь предмет, який через розсічену брову не зміг добре роздивитись, на його переконання, копистку.

На підтвердження своїх доводів наводить висновок екперта № 671 від 16.06.2017 року, яким встановлено наявність синців на правому та лівому плечі обвинуваченого в середній третині по бічній поверхні.

Також зазначає про недостовірність показань свідка ОСОБА_12 щодо перебігу заподіння удару потерпілій, що підтверджується висновоком судмедекперта № 333, яким встановлено що після заподіяння ОСОБА_11 вказаного ушкодження потерпіла могла здійснювати нетривалий час (декілька хвилин) активні дії(пересуватись, кликати на допомогу, тощо) в межах, які дозволяли її стан здоровя і обставини, що підтверджується вертикальним напрямком розповсюдження крові на тілі і одязі, у якому була одягнута ОСОБА_11 , а також наявністю на підошовних поверхнях її шкарпеток накладань крові. Вказує про узгодженість вказаного висновку з даними, зафіксованими під час огляду місця події, під час якого вилучено сліди біологічного походження в коридорі будинку, на кухні, на дверній коробці в спальній кімнаті, в коридорі до вхідних двререй будинку, в дитячій кімнаті та згідно висновків експертів №№151, 157,328,152,153,154,155,148 у них знайдено кров, яка могла походити від потерпілої ОСОБА_11 , а її походження від ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виключається. Що, на думку захисника, вказує те, що потерпіла після отриманння ножового поранення могла переміщатись по будинку, та суперечить показанням свідка ОСОБА_12 , який вказав на те, що потерпіла після нанесення ножовгоо поранення впала .

Заслухавши обвинуваченого та його захисинка, які підтримали подану апеляцію з викладених у ній мотивів, потерпілого та його представника, які вважають що задоволенню підлягає подана ними скарга, прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим , не знаходить підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог закону на підставі всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин провадження та перевірки їх доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку. Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_6 повністю доведені дослідженими в судовому засіданні та проаналізованими в надрадчій кімнаті доказами, яким суд дав вірну оцінку, виходячи з їх достатності та взаємовзвязку в сукупності та кожного з точки зору допустимості, належності та достовірності , кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, також є вірною.

Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції та колегія суддів, яка задовольнила клопотання захисника про його допит у суді апеляційної інстанції, встановили що у будинковолодінні за місцем його спільного з потерпілою ОСОБА_11 проживання він якимось чином наніс удар ОСОБА_11 предметом схожим на копистку, якого він не зміг роздивитись у звязку з розсіченою бровою під час конфлікту, що мав місце між ним та сином його дружини від першого шлюбу ОСОБА_12 , під час якого ОСОБА_6 взяв вказаний предмет з поверхні стола кухні будинку з метою самозахисту від протиправних дій ОСОБА_12 , що перебував позаду нього та утримував його. З дружиною перебував у хороших стосунках, конфліктів у них не було, підстав заподіювати будь-які тілесні ушкодження не мав. Після цього намагався викликати швидку та поліцію.

Суд сприйняв показання обвинуваченого в частині необережного заподіяння удару ОСОБА_11 критично як такі що спрямовані на ухилення ним від кримінальної відповідальності виходячи з того що вони були спростовані дослідженими у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також проведеним за участю ОСОБА_12 слідчим екпериментом, висновком екперта щодо відповідності даних зафіксованих за наслідками проведення вказаного слідчого екперименту з судово-медичними даними та даними зафіксованими у протколі огляду місця події, з чим погоджується і колегія суддів. Про цілеспрямоване нанесення удару свідчить глибина проникнення ножа в тіло потерпілої - 10-12 см., а також саме знаряддя злочину, про місцеперебування якого на столах кухні будинку ОСОБА_6 було відомо у звязку з тим, що він особисто заточував ножі з метою розробюки порося, яке в цей день зарізали. Крім того, з показань свідків ОСОБА_12 та доньки обвинуваченого ОСОБА_13 обвинуваченому було відомо про те що в нього в руках знаходиться ніж, оскільки потерпіла ОСОБА_11 безпосередньо перед заподіянням удару викрикнула про те, що у ОСОБА_14 в руках перебуває ніж.

Допитаний судом першої та за клопотанням захисника обвинуваченого судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що 13.05.2017 року він приїхав до домогосподарства у АДРЕСА_1 , у якому проживали його матір ОСОБА_11 , її чоловік ОСОБА_6 та їх донька ОСОБА_13 на прохання матері допомогти зарізати порося. В цей день ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного спяніння, з малозначного приводу почав висловлювати претензії до його матері та штовхнув її, у відповідь на його поведінку він кинувся до обвинуваченого, останній зайшов у ванну, взяв у руки биту та замахнувся нею на нього, після того як він відібрав биту наніс кулаком по обличчю обвинуваченого декілька ударів, від яких ОСОБА_6 впав на підлогу. Матір в цей час знаходилась між ними та допомогла обвинуваченому підвестись, памятаючи що на кухні знаходилось велика кількість(коло 20шт.) наточених ножів вони з матірю намагались перешкодити ОСОБА_6 , який мав агресивний характер, у доступі до кухні. Під час конфлікту вони троє хаотично переміщувались по будинку, в момент коли він опинився позаду обвинуваченого затиснутий між одвірками дверей та утримував ОСОБА_6 за ліву руку, а матір знаходилась попереду, ОСОБА_6 правою рукою зміг дотягнутись до поверхні столу кухні та взяти ножа, на що матір крикнула Степа, в нього ніж, яким обвинувачений наніс удар матері в праву частину грудей. В цей момент знаходячись спиною до кухні він намагався вирвати з рук ОСОБА_6 ножа, штовхнув його кілька разів назад і тоді відібрав ніж, це тривало декілька хвилин. Коли він розвернувся обличчям до кухні, то побачив матір, яка лежала нерухомо на підлозі у калабані крові, він розвернув її, почав надавати допомогу та викликав швидку і поліцію.

Показання вказаного свідка узгоджуються з показами в суді першої інстанції доньки обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем перебігу конфлікту до моменту коли обвинувачений схопив зі столу кухні ножа та чула як матір скрикнула Степа, у нього ніж, в цей момент, перелякавшись вона вибігла з будинку на подвіря та дала аналогічні зі свідком ОСОБА_12 показання.

Вказані показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 місцевий суд вірно оцінив як правдиві та логічні, оскільки вони повністю узгоджуються між собою як в деталях так і за хронологією подій, а також обєктивно стверджуються письмовими доказами, дослідженими судом.

Так, під час проведення слідчого екпертименту зі свідком ОСОБА_12 14.05.2017 року, він відтворив обставини нанесення ножового удару матері ОСОБА_13 безпосередньо у будинковолодінні та показав місцерозташування всіх його учасників.

Вказаний слідчий екперимент узгоджується з висновком судмедексперта № 71 від 23.08.2017 року у якому було проаналізовано показаннями свідка ОСОБА_12 щодо відповідності отриманих ним при екпертизі трупа даних стосовно взаємного розміщення нападника і потерпілої, розташування знаряддя травми і травмованої частини тіла, напрямку удару ножем і раневого каналу, що суд також відобразив у вироці. Також у цьому висновку встановлено недостовірність показань обвинуваченого ОСОБА_13 та даних проведеного за участю слідчого екперименту від 14.05.2017 року, у звязку з їх неузгодженістю з судово-медичними даними щодо механізму нанесення удару, взаємного розташування учасників конфлікту та інших даних.

Наявність зафіксованих під час огляду будинковолодіння слідів крові потерпілої ОСОБА_11 у кімнатах будинку співвідноситься з висновком судмедекперта згідно з яким вона могла деякий час(декілька хвилин) після нанесення ножового удару пересуватись та з показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив що одразу ж після нанесення удару був розвернутий спиною до матері оскільки змужений був вживати активних дій щодо відібрання ножа у ОСОБА_6 та звязку з чим певний час не міг її бачити. Також повідомлене ОСОБА_12 місце нанесення удару відповідає даним зафіксованими під час огляду місця події, зокрема, бризки крові на стінах та одвірках саме між кухнею та коридором будинку, які згідно висновку судмедекперта належать потерпілій ОСОБА_11 . Тому невідповідностей між його показаннями та іншими доказами, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів не вбачає невідповідностей між висновком судмедекперта № 671 від 16.06.2017 року, яким встановлено наявність синців на правому та лівому плечі обвинуваченого в середній третині по бічній поверхні та повідомленими ОСОБА_12 даними про те, що він утримував ОСОБА_6 за ліву руку, знаходячись позаду нього та намагаючись йому перешкодити у доступі до кухні, де знаходилось багато ножів, проте, правою рукою обвинувачений зміг дотягнутись до стола кухні та дістати ніж. Тому колегія суддів не виключає що обвинувачений міг вирвати праву руку, якою він дотягнувся до ножа.

Згідно з висновком судмедекcперта № 333, яким суд також обгрунтував винуватість ОСОБА_6 у нанесенні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті, внаслідок заподіяного ОСОБА_11 ножового поранення колючо-ріжучім предметом у виді щілоподібної вхідної рани з П-подібним верхнім і гострим нижнім кінцями, розташованої у другому міжреберному проміжку по білягруднній анатомічній лінії косовериткально з рановим каналом довжиною 10-12 см., розміщеним у горизонтальній площині і спрямованим спереду назад та дещо справа наліво їй було спричинено проникаюче поранення правої половини передньої поверхні грудей із ушкодженням серцевої сорочки та висхідного відділу аорти, яке за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, у живих осіб, належить до тяжких тілесних ушкоджень, та яке призвело до гострої крововтрати впродовж короткого проміжку часу, який може вимірюватись кількома хвилинами, внаслідок якого відбулось різке падіння артеріального тиску та розвинулось гостре кисневе голодуванння тканин головного мозку та призвело до її смерті. Після удару і до розвитку зазначеного стану ножем ОСОБА_11 могла здійснювати активні дії(пересуватись, кликати на допомогу,тощо) в межах, які дозволяли її стан та обставини, що підтверджується вертикальним розповсюдженням крові на тілі й одязі, у якому вона буля одягнута, а також наявністю на підошовних поверхнях її шкарпеток накладань крові.

Згідно з висновками судмедекпертів, які дослідив суд першої інстанції, вилучена під час огляду будинку ОСОБА_6 кров у кімнатах будинку, на підошвах ОСОБА_11 належить померлій.

Висновок про нанесення вказаної рани саме вилученим під час огляду будинковолодіння ОСОБА_6 ножем суд зробив з виходячи з даних зафіксованих у судмедекпертизі №45, а те, що вказаний ніж є кухонним та до холодної зброї не відноситься і кров на ножі належить ОСОБА_11 - з висновку експерта № 1.2-307/17.

При виконанні судмедекспертизи №328 експерт визначив приналежність ОСОБА_11 групи крові 0(1) з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВО, яка відрізняється від групи крові ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , кров яких належить до групи А(11) ізогеноглютиміном анти В і супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО(висновок судмедексперта №333),334, що вірно відобразив суд вироці.

Біологічні зразки крові у обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 відібрані у встановленому КПК України порядку згідно з постановою прокурора, на що вони дали свою згоду.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді рани чола відносяться до легких тілесних та могли бути заподіяні у перодід 13.05.2017 року за обставин що ним повідомлені, що також відображено у вироці. Перебувавння ОСОБА_6 у стані алкогольного спяніння також підтверджено висновком судмедекперта.

Вказані екпертизи проведені у відповідності вимог КПК України, компетентинми експертами, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, експертам надавались зразки для проведення екпертиз та речові докази, зібрані з дотриманням вимог закону, їх висновки узгоджуються з іншими доказами у вказаному провадженні, а тому сумніву у їх обєктивності не виникає.

При огляді місця події 13.05.2017 року будинковолодіння ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 були відібрані, поміщені у спеціальний пакет та поміщені на передані на судмедекпертизу змиви слідів крові з кімнат будинку, знаряддя злочину - ніж, зафіксовано розташування кімнат та речей у них, місцезнаходження трупа, плям бурого кольору схожих на кров. Суд вірно визнав вказаний документ належним та допустимим доказом та відхилив клопотання захисника обвинуваченого про його очевидну недопустимість у звязку з проведенням без попереднього дозволу слідчого судді виходячи з того 15.07.2017 року ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду за клопотанням слідчого узаконено проведення вказаної слідчої дії без попередньої ухвали слідчого судді про надання дозволу на огляд житла, у якій встановлено що слідчий вірно з метою недопущення втрати речових доказів у вказаному провадження здійснив огляд місця події безпосерденьо після заподіяння ножового поранення потерпілій. Крім того у вказаному протоколі огляду міститься посилання на те, що власник будинковолодіння ОСОБА_6 надав свою згоду на огляд житла та вилучення слідів злочину слідчому 13.05.2017 року , про що власноручно написав заяву. Аналізуючи зміст ухвали слідчого судді від 15..05.2017 року колегія суддів виходить з того, що у її мотивувальній та резолютивній частинах чітко зазначено про те, що дозвіл надається на проведений 13.05.2017 року огляд у будинковолодінні ОСОБА_13 , який був невідкладним з метою уникнення втрати речових доказів - ножа, та слідів злочину.

Вказаний документ за клопотанням захисника обвинуваченого повторно досліджено колегією суддів в частині надання власником житла дозволу на огляд житла. Посилання захисника на те, що в резолютивній частині ухвали вказано строк її дії один місяць, а тому вона розповсюджується на період з 15.05.2017 року по 15.06.2017 року колегія суддів вважає необгрунтованими оскільки періоду початку та закінчення її дії в ухвалі не визначено, а тому з огляду на зміст ухвали її дія розпочинається з 13.05.2017 року-дати проведеного огляду домогосподарства ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає у слідчого були підстави для невідкладного огляду вказаного домогосподарства оскільки у ньому виявлено труп ОСОБА_11 , що відповідає практиці Верховного суду, у відповідності до якої місце виявлення трупа вважається місцем події, його огляд є невідкладною слідчою дією, яка не потребує попереднього дозволу слідчого судді, а тому протокол такого огляду не може бути визнаний недопустим доказом(справа № 518/203/17).При оцінці допустимості доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину (справа № 541/655/15-к), виклик поліції та повідомлення інших осіб про вчинення злочину на території домоволодіння особи свідчить про добровільну згоду на проникнення до домоволодіння та виключає визнання отриманих доказів недопустимими з підстави відсутності такої згоди(справа № 399/273/16-к). Про надання добровільної згоди власника житла обвинуваченого ОСОБА_6 на безперешкодний доступ слідчому у належне йому житло 13.05.2017 року вказує те що він здійснював дзвінки у поліцію та швидку допомогу одразу після нанесення ножового поранення дружини та добровільно відтворював механізм нанесення удару у цьому житлі, органу досудового слідства під час слідчого екперименту, написав власноручну заяву про надання згоди на огляд житла від 13.05.2017 року, яка міститься у матеріалах провадження .

Також суд першої інстанції вірно встановив відсутність підстав для визнання недопустимим доказом протоколу слідчого екпертимену від 14.05.2017 року проведеного зі свідком ОСОБА_12 у будинковолодінні ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , який також було досліджено колегією суддів за клопотанням захисника та встановлено що у ньому не зафіксовано відомостей про надання згоди на його проведення обвинуваченим, оскільки у протоколі огляду місця події зафіксовані місце розташування кімнат та дверей у будинку з фотокартками відповідають даним, що наведені у протоколі слідчого екперименту, а відомомсті щодо механізму нанесення удару, місцерозташування його, ОСОБА_6 та матері не відрізняються від повідомлених свідком ОСОБА_12 під час допиту у суді, під час вказаного слідчого екперименту жодні речі не вилучались, лише були відтворені обставини скоєння злочину, з обвинуваченим у цей же день та в цьому ж місці проводився слідчий екперимент у якому він відтворював обставини скоєння ним кримінального правопорушення, жодних заперечень щодо провудення слідчого екперименту зі свідком ОСОБА_12 він не висловлював. Також виходячи зі змісту ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду від 15.05.2017 року, якою було надано дозвіл на огляд будинку ОСОБА_6 вона розпочала свою дію з 13.05.2017 року - часу проведення огляду будинку до 13.06.2017 року, тому доступ до вказаного житла у слідчого був.

Оскільки підстави для визнання вказаного слідчого екперименту недопустимим відсутні, висновок екперта № 71, який також досліджувався судом апеляційної інстанції в частині відповідності даних зафіксованих у ньому з судовомедичними даними щодо характеру нанесеного тілесного ушкодження потерпілій, його знаряддя, також відсутні, тобто підстав для застосування так званої доктрини слідів отруйного дерева немає у звязку з не визнанням недопустимим доказом першоджерела.

Отже, суд проаналізувавши вказані докази прийшов до правильного висновку про спрямованість умислу обвинуваченого саме на заподіяння потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до її смерті, виходячи з наявності конфлікту між ними, знаряддя злочину-ножа, механізму його заподіння проникаючого поранення у тіло потепрілої на 10-12 см та вірно вказав що до наслідків, які настали у виді смерті потерпілої обвинувачений ставився з необережністю, оскільки удар було нанесено в праву половину грудей, ніж потрапив у ауорту, а не у життєво важливий орган та смерть ОСОБА_11 настала від значної втрати крові, обвинувачений намагався викликати шивдку допомогу та поліцію.

При цьому колегя суддів вважає необгрунтованими як доводи потерпілого щодо наміру обвинуваченого умисно заподіяти смерть ОСОБА_11 так і твердження захисника щодо вбивства ОСОБА_6 своєї дружини з необережності , оскільки її смерть настала від одного ножового удару, характер і локалізація тілесного ушкодження не свідчать про намір позбавити життя, обвинувачений спеціально не відшукав знаряддя злочину, а використав ніж, який перебував на поверхні стола, який не був попредньо підготовлений ним з метою вбивства оскільки в цей день на кухні його будинковолодіння була велика кількістть заточених ножів заготовлених для розробки свині, яку в цей день закололи, вказаний ніж є кухонним та не відноситься до холодної зброї. Взявши ножа та наносячи ним проникаюче поранення (лезо ножа ввійшло в тіло потерпілої згідно висновку судмедекперта на 10-12 см.), обвинувачений не міг не увідомлювати можливості настання таких суспільно небезпечних наслідків, що виключає вбивсто з необережності, при якому винний не усвідомлює настання смерті потерпілого. Доводи ОСОБА_6 про те що йому не було відомо про те що у його руці знаходиться саме ніж відхилені колегією суддів з огляду на показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які чули як матір викрикнула про те що він взяв ножа, а також обставин за яких відбувались вказані події - розробки свині та наявності на кухні будинку коло 20 заточених ножів, наявності між сторонами конфлікту.

Наведені судом у вироку докази, які взаємопов`язані і в сукупності підтверджують доводять винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину пердебаченого ст.121 ч.2 КК України, у звязку з чим доводи захисника та потерпілого щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого колегія суддів відхиляє.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції вірно у відповідності до вимог 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не визнав свою вину, вчинив його посередню характеристику за місцем проживання. Не встановив обставин що пом`якшують покарання ОСОБА_6 . Визнав обставиною, що обтяжує його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння .

Колегія суддідв вважає що призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті 121 ч.2 КК україни відповідає особі обвинуваченого та тяжкості скожного ним злочину, є достатнім для виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів.

А тому апеляція потерпілого в частині призначенння більш суворого покарання не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційні скарги захисинка обвинуваченого та потерпілого слід відхилити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Керуючись, ст.ст.405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 відхилити .

Вирок Чортківського районного суду від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскражена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді