Провадження № 1-кп/947/1384/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 21.01.2020 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорнобай, Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2020 року о 20:34 год., ОСОБА_4 , прибув до магазину ТОВ «Таврія В», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. № 140/1, який знаходиться у ТЦ «Вузівський», маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у торгівельному залі вказаного супермаркету, таємно викрав з полиць стелажу магазину товар, що належить вказаному товариству, а саме: плавлений сир фірми «Веселка», вагою 90 грамів, вартістю 11, 83 грн., креветки фірми «VICI», вартістю 65, 90 грн., балик фірми «М`ясна гільдія» вартістю 50, 15 грн., напій «Рево» об`ємом 0,5 літри, вартістю 27, 40 грн., упаковку із пакетами для догляду за тваринами жовтого та фіолетового кольору, вартістю 11, 86 грн., батончик «Take Mood Booster», вагою 46 грамів, вартістю 30, 21 грн., на загальну суму 197, 36 грн., поклавши їх до свого рюкзака.

Одразу, після викрадення вищезазначеного товару, ОСОБА_4 , прослідував до касової зони, яку пройшов не розрахувавшись. На виході з магазину, ОСОБА_4 , був зупинений охоронцями, які запропонували йому відкрити рюкзак, щоб перевірити його вміст, у зв`язку із тим, що спрацювали рамки контролю через які пройшов останній.

ОСОБА_4 , розумуючи, що його протиправні дії було викрито, з метою уникнення відповідальності, не реагуючи на вимоги охоронців, почав тікати із магазину з викраденим майном, виконавши всі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак розпорядитись викраденим майном на свій власний розсуд ОСОБА_4 не зміг, з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений охоронцями на виїзді з паркувальної зони ТЦ «Вузівський» на вул. Тополева у м. Одесі.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів та обставин, викладених у обвинувальному акті та надала наступні покази.

Дійсно, 20.01.2020 року приблизно о 20:35 год., перебуваючи у супермаркеті «Таврія В», за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. № 140/1, який знаходиться у ТЦ «Вузівський», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у торгівельному залі вказаного супермаркету, таємно викрав з полиць стелажу магазину товар, поклавши його до свого рюкзака. Після чого залишив вказаний магазин, за товар не розрахувався, намагався втекти з місця події, однак його наздогнав охоронець в подальшому передав співробітникам поліції.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру не має, та просить суворо не карати обвинуваченого, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими потерпілому, згідно гарантійної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1