Справа № 488/1012/15-к
Провадження № 1-кп/488/101/20 р.

У Х В А Л А

02.10.2020 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст..296 КК України, у тому, що в ніч з 25 на 26.04.2014 року, близько 00-00 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_11 проходили біля будинку №13 по проспекту Корабелів в м. Миколаєві. Побачивши на лавці, поблизу вказаного будинку, раніше не знайомих ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , ОСОБА_13 зупинився і попросив у останніх цигарки; отримавши відмову, використовуючи малозначний привід, розпочав з потерпілими суперечку, яка переросла у сварку, в ході якої ОСОБА_7 , безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи сформовані у суспільстві загальноприйняті норми моралі, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав. ОСОБА_12 , з метою захисту ОСОБА_5 та недопущення протиправних дій ОСОБА_7 , відштовхнув останнього, тим самим надав ОСОБА_5 можливість піднятися з землі і продовжити чинити опір ОСОБА_7 . Піднявшись, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 наблизились до ОСОБА_7 з метою здійснення опору. В той момент ОСОБА_11 , намагаючись зупинити бійку, яка розпочалася між ОСОБА_7 з одного боку, і ОСОБА_5 , ОСОБА_12 з іншого боку, покликала на допомогу ОСОБА_6 , який разом із ОСОБА_14 знаходився на деякій відстані. ОСОБА_6 , почувши оклик ОСОБА_11 , направився до місця бійки; наблизившись до ОСОБА_12 , відтягнув його від ОСОБА_7 і умисно наніс ОСОБА_12 декілька ударів кулаками в область обличчя та голови, від яких останній впав на ґрунтове покриття, знепритомнів, і більше не вставав.
ОСОБА_6 , безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи сформовані у суспільстві загальноприйняті норми моралі, діючи з особливою зухвалістю, з метою надання ОСОБА_7 допомоги у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 направився в бік останніх, які билися між собою. ОСОБА_5 , вирішивши, що не зможе чинити опір ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , був змушений рятуватися втечею. Обвинувачені з місця події зникли.
В результаті нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_12 зазнав тілесних ушкоджень у виді забитої рани лоба, синців та саден обличчя, саден шиї, крововиливів та забитих ран слизової верхньої губи, багатоуламкового переламу костей та хрящів носу, крововиливу під тверду та м`яку оболонки в м`які покрови голови.
В результаті нанесених ОСОБА_7 ударів, ОСОБА_5 зазнав легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності його притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання заявлене передчасно, бо судом не зроблено висновок щодо винності обвинуваченого ОСОБА_7 .
Потерпілі думку прокурора підтримали, проти закриття кримінального провадження заперечували.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину середньої тяжкості минуло п`ять років. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Ст. 12 КК України передбачає, що злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
З матеріалів справи вбачається, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , належить до злочину середньої тяжкості, на даний час з дня вчинення злочину минуло більше ніж п`ять років, обвинувачений наполягає на закритті провадження у справі, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався..
Суду також обвинувачений показав, що йому зрозуміле у чому він обвинувачується, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з вказаної підстави та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 підлягає закриттю, а останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи прийняття постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. N 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", у разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм кримінально-процесуального законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, слід залишити без розгляду,
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_4 її право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ч.1 п.3 ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 372, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України.
Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний райсуд міста Миколаєва протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1