Справа № 621/936/20
Провадження № 1-кп/645/307/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 20 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилався на те, що на даний час існують ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на даний час є ризики для продовження строку дії такого запобіжного заходу, а саме: передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України обумовлений тяжкістю вчинений ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, за які передбачені покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що в рамках розслідування кримінального провадження не досліджені письмові докази. Крім того, наявний ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі їх особи, місце їх проживання, коло спілкування, близькі родичи, що дає йому можливість фізично та психічно впивати на них та примусити змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності. Також судовими експертами проведено ряд судових експертиз, на яких обвинувачений може незаконно впливати. Крім того, за заявою потерпілого ОСОБА_6 обвинувачений продовжував погрожувати фізичною розправою йому та членам його сім`ї. Тобто вказані факти підтверджують ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_9 може вчинити інший злочин, оскільки характер, спосіб та тяжкість вчинених злочинів, що характеризується як злочин проти життя і здоров`я особи, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інший злочин проти життя і здоров`я особи, у тому числі відносно потерпілих, оскільки вчинені злочини обвинувачений не довів до кінця. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування клопотання вказувала, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення 29.09.2019 року, а запобіжний захід щодо нього було обрано тільки 22.03.2020 року. Крім того, ОСОБА_9 на стадії досудового слідства і під час зупинення досудового розслідування не переховувався, з`являвся для проведення слідчих дій вчасно, не намагався впливати на учасників процесу, з`являвся на першу вимогу до слідчого. Сторона обвинувачення у своїх клопотаннях про обрання та продовження запобіжного заходу не надала суду жодних доказів того, що обвинувачений намагався впливати на свідків чи потерпілих, погрожував їм, намагався переховуватись від суду або вчинити інший злочин. Крім того, зазначала, що обвинувачений має погане самопочуття, у зв`язку із чим потребує належного медичного догляду, який він може отримати вдома. Також посилалась на той факт, що прокурором було порушено строк для подання клопотання про продовження запобіжного заходу. Так згідно Перехідних положень КПК України, таке клопотання повинно бути подане до суду за 10 днів до закінчення строку запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтимав думку захисника.
Прокурор проти заявленого клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 заперечував.
Потерпілий ОСОБА_6 , представник адвокат ОСОБА_7 при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою повністю підтримали прокурора, проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 потерпілий та представник категорично заперечували. При цьому потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що до теперішнього часу побоюється за своє життя та життя своїх рідних.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відносно обвинуваченого продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 21 січня 2021 року.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини.
Статтею 29 Конституції України визначено, що за вмотивованим рішенням суду і на підставах та у порядку, встановлених законом, особа може триматись під вартою.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а також приймає до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину.
Щодо існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, доведеним стороною обвинувачення існування таких ризиків, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, а саме: ризик переховування від суду, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів; ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місце їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психічно впливати на них та примусити змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній обвинувачується.
З огляду на викладене, враховуючи обставини, визначені ст. 178 КПК України, судова колегія приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена необхідність продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України тобто в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), умисному пошкодженні та знищені чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, та закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільств, оскільки зазначені злочини відносяться до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків, оскільки обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місце їх проживання та існує певна ймовірність того, що ОСОБА_9 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, колегією суддів вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, однак з урахуванням встановлених судом обставин та обставин вчинення кримінального правопорушення, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо посилань захисника обвинуваченого на порушеня прокурором строку для звернення до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою судова колегія зазначає наступне.
Згідно п. 20-5 Перехідних положень КПК України, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Законодавець, встановивши граничні строки подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, не зазначив у процесуальному законодавстві наслідки недотримання таких строків. Проте, згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177,183, 369, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 19 березня 2021 року, включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3