Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/669/2020 Справа № 641/5325/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
при розгляді у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Харкові кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001426 від 17.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України.
До обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У попереднє судове засідання з`явились прокурор, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 , обвинувачені доставлені конвоєм.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 331 КПК України та відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинувачених.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 , обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання прокурора.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст..331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодноразово вчиняв корисливі злочини, має досвід у їх вчиненні, має незадовільний матеріальний стан, завдану злочином шкоду не відшкодував і в нього відсутні законні джерела існування. Зазначені обставини вказують на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється. Інкриміноване кримінальне правопорушення- злочин, вчинений ОСОБА_5 під час знаходження на випробувальному терміні. Підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
З огляду на конкретні обставини суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1,5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодноразово вчиняв корисливі злочини, має досвід у їх вчиненні, має незадовільний матеріальний стан, завдану злочином шкоду не відшкодував і в нього відсутні законні джерела існування. Зазначені обставини вказують на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється. Інкриміноване кримінальне правопорушення- злочин, вчинений ОСОБА_6 під час знаходження на випробувальному терміні. Підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
З огляду на конкретні обставини суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1,5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду, продовжать скоєння кримінальних правопорушень, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу або зміну раніше обраного запобіжного заходу не забезпечить їх належної процесуальної поведінки.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, згідно вимог ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинувачених у разі визнання їх винуватими в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, вважає, що на цей час не має підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим та приходить до висновку щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Керуючись ст. 29 Конституції України ст.ст. 176 ч.5, 177, 183, 197, 199, 331 КПК України,
У Х В А Л И В :

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2020 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1