Справа № 159/4793/19 Провадження №11-кп/802/686/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2020 року
В С Т А Н О В И В
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2020 року, під час розгляду кримінального провадження №0001011, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, із середньою освітою, одруженому, не працюючому, який раніше судимий:
1. 25.06.08 р. Ковельським міськрайонним судомВолинської області за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 104, 75 КК України до 2 р. позбавлення волі з однорічним іспитовим строком;
2. 13.03.09 р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 р., 10 міс.;
3. 04.10.18 р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 5 міс.;
4. 14.06.19 р. Володимир Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 р., судимість не погашена та не знята у встановленому законом порядку,
було задоволено клопотання прокурора і продовжено, раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів до 05 вересня 2020 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, суттєво не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, тобто, має схильність до вчинення деліктів; не працює та не має доходу, хоча є особою працездатного віку, стороною обвинувачення доведено, що будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним ризикам.
Не погодившись із таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною.
Зазначає, що органом досудового розслідування до суду не надано допустимих і належних доказів, які були б достатніми для встановлення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Суд, при продовженні йому строку тримання під вартою належним чином не врахував його особу, який має незадовільний стан здоров`я, тяжку хворобу, лікування якої в умовах позбавлення волі є неможливим, тих обставин, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, безробітна матір та бабуся, яка потребує його допомоги і підтримки.
З цих підстав просить ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт або особисте зобов`язання.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили обрати більш м`який запобіжний захід, думку прокурора, який просив скаргу відхилити у зв`язку з безпідставністю, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
Судом встановлено, що в даний час у провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0001011 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Встановлено і те, що слідчим суддею Ковельського міськрайонного суду від 06 серпня 2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому судовими рішеннями продовжувався.
Продовжуючи обвинуваченому в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення останнього клопотання про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час суттєво не змінилися.
Оцінюючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність та не змінилися.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_8 та тих обставин, які, як вважає апелянт, залишились поза увагою суду, а саме стану здоров`я, наявності утриманців та осіб, що потребують його допомоги, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.
Будь-яких медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі стороною захисту не надано.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує застосування такого виняткового запобіжного заходу та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді