Дата документу 01.12.2020 Справа № 336/4458/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1474/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/4458/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року задоволено подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік.

Направлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулась до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків, покладених на нього судом.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не з`явився до органу пробації для постановки на облік, двічі не з`явився для реєстрації, не надавши жодних підтверджуючих документів чи доказів на підтвердження поважності такої неявки, тож умови звільнення від покарання не дотримав.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року. Вказує, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 двічі не прибув на реєстрацію у встановлені дні, однак з`явився для реєстрації на наступний день відповідно та надав письмові пояснення. Зазначені обставини, на думку захисника, не підтверджують того, що ОСОБА_7 злісно та свідомо ухиляється від режиму відбуття покарання з випробуванням та не бажає стати на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для прийняття рішення щодо ізоляції ОСОБА_7 від суспільства та його направлення для реального відбування покарання. Також зазначає, що невиконання обов`язку, покладеного на засудженого вироком суду, а саме неявка на реєстрацію у встановлений день, не є підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням, оскільки протирічить меті призначеного покарання виправлення засудженого. Крім того, в даному випадку відсутня систематичність неявок засудженого, адже він не з`явився тільки два рази.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2019 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставою для задоволення подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області стало те, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування на обліку не виконав покладені на нього обов`язки, а саме: не виконав покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації та двічі не з`явився на реєстрацію, а саме 16.03.2020 року та 01.06.2020 року, не надавши жодних підтверджуючих документів чи доказів поважності такої неявки.

На думку колегії суддів, такий висновок зроблений судом першої інстанції на неповно з`ясованих матеріалах справи і безспірно із ним погодитись неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 дійсно 16.03.2020 року та 01.06.2020 року не з`явився до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області для реєстрації.

Колегією суддів встановлено, що в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду подання засуджений ОСОБА_7 пояснив, що 16.03.2020 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки у нього була висока температура, але до лікаря він не звертався. Між тим, засуджений ОСОБА_7 з`явився до органу пробації наступного дня та надав письмові пояснення з приводу своєї неявки. 01.06.2020 року він не з`явився на реєстрацію, оскільки не встиг вчасно з роботи, однак, з`явившись наступного дня, інспектору органу пробації у письмових поясненнях повідомив, що він не з`явився на реєстрацію через погодні умови.

За неявки на реєстрацію до органу пробації від засудженого ОСОБА_7 були відібрані пояснення та винесені письмові попередження за неявки на реєстрацію без поважних причин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин для неявки на реєстрацію є передчасними та зроблені на неповно досліджених даних.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що не з`явлення засудженого ОСОБА_7 для реєстрації носили не систематичний характер та останній наступного ж дня з`являвся до органу пробації та надавав пояснення з приводу несвоєчасного з`явлення для реєстрації, що не підтверджує факт того, що ОСОБА_7 злісно та свідомо ухиляється від режиму відбування покарання з випробуванням та не бажає стати на шлях виправлення.

Підтверджень беззаперечних свідчень про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять.

Колегія суддів звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу судів під час розгляду проваджень щодо питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суди обов`язково повинні виходити з того, чи буде реальне позбавлення волі сприяти безумовному виправленню особи, і чи є такі заходи пропорційними з огляду на цілі, окреслені законом про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року, якою задоволено подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання за вказаним вироком скасувати.

Відмовити у задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4