ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3415/20 Справа № 190/1146/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року якою відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання умовно-достроково відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, дійшов до висновку про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_7 під час відбуття всього періоду покарання. При цьому, суд вказав на те, що в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання та наявність 2 заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці. До того ж, вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року на засудженого покладено відшкодування судових витрат на користь держави на призначення експертизи у сумі 1635,92 грн., які досі не сплачено.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалене рішення. Засуджений вважає, що відсутність захисника вплинуло на рішення суду, оскільки він є юридично необізнаним. На думку засудженого, суд не надав належної оцінки даним про його особу, не врахував позитивну характеристику, наявність міцних соціальних зв`язків на свободі, а також за час відбування покарання 2 заохочень.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене йому вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року за ч. 1 ст. 289 КК України.
За час відбування покарання у ДУ П`ятихатська виправна колонія засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, працевлаштований, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є членом ради колективу засуджених, відвідує збори віруючих засуджених, підтримує зв`язки з рідними, має 2 заохочення.

Водночас, ОСОБА_7 за вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року має заборгованість зі сплати процесуальних витрат у сумі 1635,92 грн.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Суд звертає увагу на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте після цього знову вчинив злочин.
За цих умов, з урахуванням того, що ОСОБА_7 має лише 2 заохочення, а також заборгованість зі сплати процесуальних витрат у сумі 1635,92 грн, підстави для звільнення останнього від відбування покарання умовно-достроково у колегії суддів відсутні.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року, якою відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4