Справа № 547/710/20
Провадження №1-кп/548/202/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2020 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000044 та №0000297 строку тримання під вартою

ОСОБА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 121 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебувають об`єднані кримінальні провадження № 0000044 та №0000297 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 121 ч.2 КК України.
В ході судового засідання прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики встановлені раніше не зменшились і на даний час існують, та вказав, що тяжкість злочину, який інкримінують обвинуваченому може вплинути на те, що він буде уникати суду.
Тому прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечувала щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо продовження строку тримання його під вартою.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованим йому злочинам, майновий стан, а також відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також у справі залишаються не допитані свідки та потерпілі, а тому у суду є підстави вважати, що обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на них.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Так, кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , є нетяжким та тяжким злочинами. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні. Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала і до нього можна застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на необхідності призначення справи до судового розгляду, відсутності можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 11.11.2020 року, включно.
Приймаючи таке рішення суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_4 є працездатним але не займається суспільно корисною працею, власної родини не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000044 та №0000297строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 121 ч.2 КК України, задовольнити.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити, на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 11.11.2020 року, включно.
Повний текст ухвали буде виготовлено протягом 5 днів з дня оголошення його вступної та резолютивної частини.
Ухвала суду в частині запобіжного заходуможе бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15.09.2020 року.
Головуючий: ОСОБА_1