Справа № 675/940/19
Провадження № 1-кп/675/3/2021
У Х В А Л А
"20" січня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглядаючи в м. Ізяслав Хмельницької області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000485 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження №0000485 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186 КК України.
При цьому ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.12.2020 року було продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави до 01.02.2021 року включно.
У судовому засіданні 20.01.2021 року прокурор подав клопотання про продовження строку обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки зі спливом визначеного строку його дії дане кримінальне провадження не може бути розглянутим, однак ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу та його подальшого продовження не зменшилися.
На думку прокурора підстави для скасування чи зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні, так як в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином з метою покращення свого становища, продовжити вчиняти інші злочини, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора. При цьому захисником ОСОБА_7 вказано про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, такий як особиста порука.
В обгрунтування такої позиції захисник, думку якого підтримав і обвинувачений, вказав на повну необгрунтованість клопотання прокурора, так як будь-які ризики, на які той покликається, є нічим не підтвердженими.
За покликанням обвинуваченого та його захисника обставини, які покладені в основу клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є доведеними.
Як вважає обвинувачений та його захисник, вказані ними обставини, активна життєва позиція, подані позитивні характеристики вказують на те, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час судового провадження може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, такий як особиста порука.
Крім того, суду подано письмові зобов`язання від ОСОБА_13 учасника бойових дій у складі батальйону «Айдар» та ОСОБА_14 заступника правління ВПК «Айдар» про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки.
Згідно поданих заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та наданих в судовому засіданні пояснень, останні вказують про готовність забезпечити явку обвинуваченого до суду за першою необхідністю.
На думку заявників, відсутні будь-які підстави вважати, що обвинувачений буде ухилятися від суду. При цьому, за покликанням заявників, заслуговує уваги та обставина, що обвинувачений є особою, що позитивно характеризується, учасником бойових дій активної фази, і, відповідно вправі заслуговувати, як і інші обвинувачені по справі, на повагу до особистої свободи та законного доведення висунутого обвинувачення.
Вислухавши доводи прокурора в обгрунтування поданого ним клопотання та пояснення обвинуваченого і його захисника щодо його заперечення, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, позиції осіб, які заявили про бажання взяти на поруки обвинуваченого, суд встановив наступні обставини та прийшов до такого висновку.
Відповідно до п.п. 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду за прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як визначає ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Розглядаючи клопотання, які подані як прокурором, так і стороною захисту, судом враховано, що ОСОБА_6 хоча і не судимий та в цілому позитивно характеризується, однак обвинувачується у вчиненні грабежу, вчиненому повторно організованою групою, тобто особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, санкцією якої передбачено позбавлення волі на строк до 13 років із конфіскацією майна.
Як вважає суд, санкція інкримінованого злочину дає об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою покращення свого становища, продовжити вчиняти інші злочини.
Також суд наголошує та враховує, що ОСОБА_6 на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, що об`єктивно свідчить про слабкі соціальні зв`язки, до затримання офіційно працевлаштований не був та будь-якою діяльністю, пов`язаною з отримання доходу не займався.
Аналізуючи ризики, на які покликається прокурор у своєму клопотанні, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухилявся від явки до останнього, в зв`язку з чим був оголошений в розшук. Покликання обвинуваченого на протиправність оголошення його в розшук не знайшли свого підтвердження.
Тим самим вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що і надалі продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу і його продовження та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкість інкримінованого йому діяння, те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із посяганням на чуже майно, організованою групою, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Покликання обвинуваченого та його захисника про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді особистої поруки, суд оцінює критично.
На переконання суду, характеризуючі дані обвинуваченого та в цілому обставини, на які покликаються обвинувачений та його захисник щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, на відповідній стадії судового розгляду не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотанні прокурором. При цьому такі обставини не є визначальними при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованих дій, однак не виступили стримуючим фактором поведінки обвинуваченого.
У частині поданих письмових зобов`язань ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про необхідність застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки, суд врахував наступне.
Так, слід зазначити, що згідно приписів ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
На думку суду, вказані вище особи не повідомили та не надано належних доказів, що вони завдяки своїм високим моральним якостям спроможні забезпечити належну поведінку і виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 184 КПК України, матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186 КК України, що в свою чергу становить підвищену суспільну небезпеку.
На думку суду, прокурор довів, що продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшитися, що в свою чергу дає підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак подане клопотання підлягає до задоволення.
Як вважає суд, підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, в тому числі у виді особистої поруки, не має, самі ж доводи захисту, як вже зазначено вище, не є в повній мірі переконливими та не вказують на відсутність або зменшення ризиків, передбачених у пунктах 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на наведене, в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити, а запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою -продовжити на 60 днів, тобто до 20.03.2021 року.
Згідно приписів ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цією статті.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, до затримання був офіційно не працюючим, суд приходить до висновку, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час даного кримінального провадження слід залишити попередньо визначеним - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 року складає 45400, 00 гривень, з покладенням обов`язків, визначених ухвалами про обрання та подальше продовження запобіжного заходу.
Тим самим суд констатує про призначення альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, визначеного в мінімальному розмірі, при виконанні якого перебування обвинуваченого під вартою буде припинено.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183-184, 193-194, 196-197, 201, 369-372, 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» до 20.03.2021 року включно.
Визначити ОСОБА_6 розмір застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;
- утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності);
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20.03.2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», вручити у встановленому порядку прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3