У Х В А Л А

Справа № 184/1304/20
Номер провадження 1-в/184/95/20

28 вересня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" засудженої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Конотоп Сумської області, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, незаміжньої, до засудження проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 13.07.2017 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 309 ч.1, 311 ч. 1, 70 КК України до 1190 грн. штрафу;

- 08.12.2017 року Конотопським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 190, 69 КК України до 03 років обмеження волі;

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 , засудженої - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

28.07.2019 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році".

В судовому засіданні засуджена та її захисник заяву підтримали та просили про застосування щодо неї Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки вважають, що на засуджену поширюються положення ст. 1 та ст. 7 зазначеного Закону як на особу, що має захворювання СНІД та має дітей, яким не виповнилося 18 років та.

В судовому засіданні прокурор та представник Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" просили відмовити у задоволенні заяви, оскільки засуджена вчинила тяжкий злочин, а тому на неї не розповсюджуються норми ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році". Крім того, станом на день набрання Законом України "Про амністію у 2016 році" засуджена ОСОБА_3 не відбувала покарання у виді обмеження волі.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

Закон України "Про амністію у 2016 році" №1810-VIII від 22.12.2016 року набув чинності 07.09.2017 року.
За приписами ч. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; та які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.
Проте, як встановлено з матеріалів на засуджену ОСОБА_3 , остання засуджена 08.12.2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 190, 69 КК України до 03 років обмеження волі.

Санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, яке, в свою чергу, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином, ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" застосуванню відносно засудженої ОСОБА_3 не підлягає, оскільки останньою вчинено тяжкий злочин.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Статтею 12 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 8 вказаного Закону звільненню з місць обмеження волі підлягають засуджені, невідбута частина покарання у яких на день набрання чинності цим Законом становить менше одного року.

Відповідно до ст. 15 Закону - особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 58 КВК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у ст. 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 20.09.2018 року, оскільки затримана на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.09.2018 року. Засуджена прибула до ДУ"ПВЦ (№79)" 24.01.2019 року із ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Таким чином, кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_3 до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", однак станом на 07.09.2017 року засуджена ОСОБА_3 не відбувала покарання у виді обмеження волі, оскільки прибула до ДУ "ПВЦ (№79)" та почала відбувати призначене покарання лише 20.09.2018 року, тому до неї не можуть бути застосовані положення ст.ст. 7, 8 Закону України "Про амністію у 2016 році". Зазначене узгоджується з наявною усталеною практикою Дніпровського апеляційного суду із вищевказаного питання, в якій суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про неможливість застосування ст. 7 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо осіб, які на день набрання Законом чинності не відбували покарання у виді обмеження волі (справи №184/355/19, №184/87/19).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви засудженої про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році".
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році»,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році"- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1