КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №0007692 від 22.12.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години до 06 години наступної доби, строком до 19 лютого 2021 року, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, а також керуючись практикою Європейського суду з прав людини, дійшов до висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України, його вина підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Додає апелянт, що існують ризики того що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, на даний час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України. Підозрюваний ОСОБА_6 також може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих. Прокурор зазначає, що враховуючи наявність вищевказаних ризиків, до ОСОБА_6 не можливо застосувати інші більш м`які запобіжні заходи, так як останній вчинив кримінальне правопорушення діючи за попередньою змовою групи осіб, метою якого було грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та застосування насильства до потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів зазначених вимог слідчий суддя дотримався.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 ШевченківськогоУП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007692 від 22.12.2020 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.4 ст.296 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на положення ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні органу досудового розслідування не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 обов`язки ст.194 КПК України та роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, зокрема те, що до підозрюваного може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що орган досудового розслідування не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції прокурора про те, що застосований запобіжний захід не зможе запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам ( може переховуватись від органів розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків, потерпілих інших учасників процесу у даному кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки підозрюваний ОСОБА_6 з`являвся як до органу досудового розслідування на слідчі дії та до апеляційного суду на розгляд апеляційної скарги, що на думку колегії суддів свідчить про те, що наміру переховуватись від органів досудового розслідування останній не має.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків потерпілих, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні є безпідставними, зважаючи на умови застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та покладенням на останнього обов`язку.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя, всупереч стверджень апелянта, врахував дані, які характеризують особу ОСОБА_6 , зокрема те, що він має постійне місце роботи та позитивно характеризується декількома громадськими організаціями, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, майновий стан міцність соціальних зв`язків та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, про що прямо вказано в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, доводи щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 28 ч. 4 ст. 296 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години до 06 години наступної доби, строком до 19 лютого 2021 року, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1049/2021 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Єдиний унікальний номер №761/42229/20 Доповідач: ОСОБА_1