САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2305/19
Провадження № 1-кп/726/33/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, справу з обвинувальним актом, в кримінальному провадженні №0000504 від 31.10.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки по національності, громадянки України, заміжньої, із вищою освітою, не працюючої, у зв`язку з доглядом за дитиною інвалідом, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_7 30.10.2019, близько 18:00 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Нісан Мікра», номерний знак НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), рухалась по вул. Хотинській, зі сторони вул. Галицький Шлях, в напрямку вул. Заводської в м. Чернівці.

Наближаючись до будинку 3-Б по вул. Хотинській в м. Чернівці, водій ОСОБА_7 , не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши самовпевненість у своїх діях, порушивши вимогу правил проїзду перехресть, здійснила поворот ліворуч не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, де допустила зіткнення із мотоциклом марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку в межах своєї смуги руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням, яке у відповідності до висновку СМЕ № 1113 мд від 26.11.2019, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що потягло довготривалий розлад здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 скоїла в результаті порушення та невиконання вимог пунктів 1.5, 2.3(6), 10.1, 16.13 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом, допитом потерпілого ОСОБА_4 , дослідженням документів, що характеризують її особу і тих документів, вирішення яких підлягає при ухваленні вироку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, пред`явленого ОСОБА_7 обвиунвачення і доказів, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд ухвалив обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченої, допитом потерпілого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючими даними обвинуваченої та тих документів, вирішення яких підлягає при ухваленні вироку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнала повністю. При цьому, не оспорювала обставин пред`явленого їй обвиунвачення. Щодо обставин вчинення злочину надала показання, що 30.10.2019, близько 18:00 годин, керуючи автомобілем марки «Нісан Мікра», рухалась по вул. Хотинській, в напрямку вул. Заводської в м. Чернівці, наближаючись до будинку 3-Б по вул. Хотинській в м. Чернівці, було вже темно, дорога частково освітлювалася, не побачивши мотоцикліста який рухався їй на зустріч, не врахувала дорожньої обстановки, здійснила поворот ліворуч не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, та допустила зіткнення із мотоциклом марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , удар відбувся у праве крило її автомобіля. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження ушкодженя середнього ступеня тяжкості. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Кваліфікацію її дій за ч.1 ст. 286 КК України не оспорює. Позов потерпілого ОСОБА_4 визнала частково. Попросила в суді пробачення в потерпілого та просила призначити мінімальне покарання в межах санкції статті, оскільки має на утриманні дітину інваліда з дитинства.

Будучи в судовому засіданні приведеним до присяги, потерпілий ОСОБА_4 надав показання про те, що 30.10.2019, близько 18:00 годин повертався додому на його мотоциклі по вул. Хотинській, зупинився на червоний сигнал світлофору, після чого рушивши на зелений сигнал світлофора та проїхавши біля 40 метрів його засліпили фари автомобіля який перед ним повертав, та він не встигши затормозити, відчувши як його збили. Від удару, він перелетів через автомобіль обвинуваченої та впав на дорогу, отримав перелом руки. Пояснив, що обвинуваченою йому було відшкодовано 5000 грн. витрат на лікування. В засіданні підтримав повністю цивільний позов і просив його задовольнити.

Позиція в частині заявленого цивільного позову потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_4 була підтримана і в його інтересах представником, адвокатом ОСОБА_5 .

Крім того, винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю підтверджується дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду письмовими та речовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП від 20.10.2019 року, з фототаблицею та план схемою ДТП, згідно яких у транспотного засобу «Нісан» пошкоджене праве переднє крило та капот, права арка, а у мотоцикла деформація усіх деталей передньої частини мотоцикла;

- постановою про визнання речовим доказом від 31.10.2019 року, згідно якої мотоцикл марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору визнано речовим доказом, залишено на зберіганні на території Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Я.Мудрого, 70);

- постановою про визнання речовим доказом від 31.10.2019 року, згідно якої автомобіль марки «Нісан Мікра», номерний знак НОМЕР_3 (литовська реєстрація) визнано, залишено на зберіганні на території Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Я.Мудрого, 70);

- висновком експерта судово-медичної експертизи №1113 мд від 26.11.2019 року згідно якої ОСОБА_4 внаслідок ДТП завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості;

- висновком експерта №462-А від 26.11.2019 року згідно якого встановлений стан мотоцикла «Шінерай» після ДТП;

- висновком експерта №461-А від 26.11.2019 року згідно якого встановлений стан транспотного засобу «Нісан» після ДТП;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2019 року;

- протоколом проведення додаткового слідчого експерименту від 26.11.2019 року;

- висновком експерта №499-А від 28.11.2019 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля «Нісан» ОСОБА_7 необхідно було керуватись вимогами п. 10.1 та 16.13 ПДР, водію мотоцикла «Шінерай» ОСОБА_4 необхідно було діяти згідно із вимогами п.12.3 ПДР. В даній дорожньо-транспортній обстановці, при заданому механізмі ДТП та параметрах руху учасників ДТП в діях ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 та 16.13 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, при цьому в діях водія мотоцикла «Шінерай» ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимог п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП;

- висновком експерта №007/2 від 12.03.2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику мотоцикла «Шінерай» складає 23846 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена в судовому засіданні повністю та її дії правильно кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Стороною захисту під час судового розгляду не подавалися докази, і в тому числі не ініціювалося їх отримання, у спосіб та у порядку передбаченому КПК України, які б спростовували або ставили під розумний сумнів докази обвинувачення.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 вчинила нетяжкий злочин, що характеризується необережною формою вини. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення кримінального правопорушення у вигляді тілесних ушкоджень завданих потерпілому ОСОБА_4 , при цьому, суд також бере до уваги, що під час вчинення злочину у вчиненні дтп також є вина потерпілого.

Враховуючи особу обвинуваченої, суд при призначенні покарання (ст.ст. 50, 65 КК України), бере до уваги, що ОСОБА_7 , раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, заміжня, не працююча, у зв`язку з доглядом за дитиною інвалідом, на утриманні двоє малолітніх дітей, має зареєстроване постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував; стан здоров`я після ДТП; ОСОБА_7 визнала, що дорожньо транспортну пригоду нею скоєно в умовах звичайної дорожньої обстановки, які потребували дотримання елементарних вимог Правил дорожнього руху з її боку. З огляду на поведінку ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення, часткове відшкодування потерпілому ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди, попросила вибачення в залі суду у потерпілого, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п.2 ч.1 ст. 66 КК України.

Також на думку суду, слід врахувати при призначенні покарання і те, що заявлений до ОСОБА_7 позов ОСОБА_4 , остання заперечила подавши відзив на позовну заяву. Суд також враховує позицію потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні, вважав, що обвинувачену слід суворо не карати.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття у вчиненому і сприяння розкриттю злочину; часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 .

Обставини, що обтяжує покарання обвиунваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення нею та іншими нових злочинів, їй необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України, а саме у виді штрафу. При цьому з урахуванням характеру вчинення злочину, суд вважає, за необхідне не призначати обвинуваченій ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, враховуючи обставинами, що пом`якшують покарання та особу винної те, що на її утриманні перебуває дитина інвалід, яка потребує догляду та реабілітації в зв`язку з чим використовуватиметься транспортний засіб. Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при і призначенні покарання за ст. 286 КК України, суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1,2,3 ст.286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , у якому він просив стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 30000 грн. а також про стягнення на його користь матеріальної шкоди., суд вихоить з того, що сума витрат у розмірі 23846 грн. є витратами, станом на 12.03.2020р. матеріального збитку пошкодженого мотоцикла марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 ; отже, остаточна сума щодо стягнення становить - 23846 грн.; при цьому, суд враховує, що цивільним позивачем надано докази на підтвердження завданих йому матеріальних збитків, а саме фіскальних чеків та виходячи з вимог статей 1188 ч.1 п.1, 1192, 1194 ЦК України, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення в цій частині позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 30000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_4 , суд зважає на наступне.

В позові ОСОБА_4 виклав обставини, якими він обґрунтовує заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди. Обвинувачена подала до суду відзив на позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд погоджується з доводами цивільного позивача ОСОБА_4 та приходить до переконання, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини цивільного відповідача, ОСОБА_7 , йому було заподіяно моральну шкоду через сильні фізичні і душевні страждання, має місце суттєва зміна способу життя потерпілого, через перелом руки та втрату працездатності. А, тому, з урахуванням особи обвинуваченої, яка є матір`ю двох малолітніх дітей, одна з якиї є інвалідом з дитинства, враховуючи матеріальний стан обвинуваченної, виходячи з вимог розумності, із урахуванням ступеню вини ОСОБА_7 , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 слід задовольнити частково, а саме в розмірі 7000 грн. Цивільний позивач в ході судового розгляду вказану обставину підтвердив. В іншій частині стягнення моральної шкоди слід відмовити за її недоведеністю в судовому засіданні.

Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_7 в сумі 13000 грн. суд вважає не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Якщо стороною заявлено суму витрат, яка не є співмірною з наведеними вище критеріями, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК). При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК). Частина 3 ст. 137 ЦПК України, передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката кількість годин, витрачених на надання кожної послуги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року, суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Суду надано потерпілим ОСОБА_4 договір про надання правової допомоги і розрахунок суми гонорару в розмірі 13000 грн., проте відсутні жодні докази сплати потерпілим адвокату вказаного гонорару, яка із урахуванням наведених вимог закону, не підлягає стягненню.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 суми 23846 грн. матеріального збитку та 2800 грн. за проведення авто товарознавчого експертизи, суд виходить з наступного.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 та її захисник, заперечують проти задоволення наведених вище позовних вимог. Подали до суду відзив позовну заяву, в якому посилаються на те, що в ході досудового розслідування висновком експерта від 28.11.2019 р. №499-А було встановлено, що в даному ДТП при заданому механізмі ДТП та параметрах руху учасників даної пригоди в діях обвинуваченої вбачається невідповідність вимогам п.10.1 та 16.13 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з настанням даного ДТП, при цьому в діях потерпілого вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням даного ДТП, а одже в діях ОСОБА_4 вбачається порушення правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність та як наслідок цивільна відповідальність. Проте, в судовому засіданні обвинувачена визнала частково позов, а саме в частині моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. та метеріальну в розмірі 25 000 грн. Вважає суму вартосіті ремонту ноутбука, не підлягає відшкодуванню, оскільки потерпілий під час досудового слідства не заявляв про його пошкодження та додані квитанції про оплату ремонту не містять його особистих данних, а одже не можливо становити хто здійснював оплату за даний ремонт.

Вирішуючи по суті цивільний позов в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди в означеній вище сумі, суд виходить з викладених у позовній заяві фактичних обставин та відповідних їм правових відносин, які містять посилання на докази.

Як зазначено цивільним позивачем ОСОБА_4 , в обґрунтування позовних вимог, що з цивільного відповідача ОСОБА_7 , як з особи, яка своїми злочинними діями завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди, внаслідок механічного пошкодження мотоцикла марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 , підлягає стягненню сума 23846 грн., що є вартістю матеріального збитку, завданого власнику потерпілому ОСОБА_4 і підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлюється, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. За правилом ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема у випадках, коли: 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку: 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані: 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Згідно, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» встановлюється, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов`язків. підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимогим ОСОБА_4 що стягнення суми ремонту ноутбука та доходів які він втратив за час лікування, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що потерпілий не вчасно звернувся з лікарняним, а отже не отримав дохід не з вени обвинуваченої.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, стягнути з обвинуваченої на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,100,1274,368,370,373,374,394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції від 28.11.2019р.), і призначити їй основне покарання у виді штрафу - 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 3400 грн., без застосування додаткового покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування матеріального збитку 23845 грн. та 2800 грн. витрат, понесених за проведення автотоварознавчого висновку.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави суму процесуальних витрат на залучення експертів на загальну суму 3297,21 грн.

Речовий доказ:

- мотоцикл марки «Шінерай», номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору, що знаходиться на зберіганні на території Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Я.Мудрого, 70) повернути потерпілому ОСОБА_4

- автомобіль марки «Нісан Мікра», номерний знак НОМЕР_3 (литовська реєстрація), що знаходиться на зберіганні на території Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Я.Мудрого, 70) повернути обвинуваченій ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів, з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Садгірський районний суд м. Чернівці. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий суддяОСОБА_1