Дата документу 06.11.2020 Справа № 554/9884/16-к
У Х В А Л А
іменем України
06 листопада 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002664,-

В С Т А Н О В И В :

06 жовтня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, у якій він просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0002664 від 05 жовтня 2016 року, прийняту слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 22 травня 2020 року. Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, який пропущений не з вини заявника.

В обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що 24 вересня 2020 року на адресу заявника направлено інформацію про те, що кримінальне провадження №0002664 було закрито 20 травня 2020 року слідчим ОСОБА_4 , однак до теперішнього часу нею не направлено копію постанови на адресу ОСОБА_3 .

З таким рішенням слідчого заявник ОСОБА_3 не погоджується, вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з грубим порушенням вимог КПК України. Зокрема, зазначає, що після внесення відомостей до ЄРДР за його заявою слідчим не було допитано ОСОБА_3 , не проведено всього комплексу необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на об`єктивне, повне, всебічне та неупереджене розслідування фактів, викладених в заяві про кримінальне правопорушення, що потягло за собою винесення незаконної постанови. Крім того, слідчим не усунуто недоліків, визначених в ухвалах слідчих суддів Октябрського районного суду м.Полтави від 29.05.2019 року, 29.11.2019 року, 16.03.2020 року, не проведено одночасного допиту з фігурантами по справі. При цьому вважає, що висновки, викладені в постанові слідчого, не відповідають об`єктивній дійсності, є бездоказовими, надуманими та невмотивованими. Вказує, що слідчим у постанові не відображено, чому ним визнано події, про які заявник повідомляє у заяві, не мали місце або в них відсутні ознаки злочину, не приведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі, відсутнє мотивування відсутності складу злочину в діях конкретних осіб. На підставі викладеного, звернувся за судовим захистом.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0002664 (а.с.12).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з обов`язкових частин, передбачених ч.4 ст.110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 05 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0002664 про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.364 КК України та згідно витягу зазначені дані про те, що на виконання ухвали Печерського районного суду м.Києва №757/45236/16-к від 27.09.2016 року за скаргою ОСОБА_3 від 05.09.2016 року щодо можливих протиправних дій окремих працівників прокуратури Полтавської області (арк.крим.провадж.1,3).

Як слідує із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05 вересня 2016 року, ОСОБА_3 повідомляв про можливі протиправні дії слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та процесуального прокурора ОСОБА_6 під час досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000211, що на думку заявника, полягали у винесенні ними немотивованих, незаконних та необґрунтованих постанов як про закриття кримінального провадження, так і про відмову у визнанні заявника потерпілим, які в подальшому були скасовані ухвалами слідчих суддів Октябрського районного суду м.Полтави та Апеляційним судом Полтавської області (арк.крим.провадж.11-13).

Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 27 вересня 2016 року до ЄРДР 05 жовтня 2016 року внесені відомості за ч.2 ст.382 КК України та зазначено про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 слідчий СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 не виконали ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2016 року про визнання ОСОБА_3 потерпілим (арк.крим.провадж.38, 42-43, 118).

Органом досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях визначено слідчий відділ прокуратури Полтавської області.

Постановою прокурора від 14 листопада 2016 року вказані матеріали досудових розслідувань №0002664 та №0002665 об`єднано в одному кримінальному провадженні, якому присвоєно єдиний номер №№0002664 (арк.крим.провадж.41).

Постановою прокурора від 15 листопада 2016 року у кримінальному провадженні №0002664 змінено правову кваліфікацію з ч.1 ст.364 КК України на ч.2 ст.382 КК України (арк.крим.провадж.46).

13 листопада 2019 року постановою прокурора визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України у кримінальному провадженні №0002664 від 05.10.2016 року за слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, до якого направлено матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування (арк.крим.провадж.120).

Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 20 травня 2020 року кримінальне провадження №0002664 від 05.10.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (арк.крим.провадж. 148-153).

Вказану постанову про закриття кримінального провадження на час звернення зі скаргою до суду ОСОБА_3 не отримано, що не було спростовано слідчим, однак указані обставини не є перешкодою для оскарження вказаного рішення слідчого в порядку ст.303 КПК України, а тому з урахуванням встановлених кримінальним процесуальним законом гарантій оскарження процесуальних рішень та з метою усунення перешкод для правового захисту особи, слідчий суддя вважає, що заявником не пропущений строк звернення до суду зі скаргою і дана скарга підлягає розгляду по суті.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим на порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Так, із постанови від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002664 слідує, що за результатами проведення досудового розслідування, враховуючи зібрані докази та інформацію, слідчий дійшов до висновку, що в матеріалах кримінального провадження достатньо доказів для з`ясування істини, а тому проводити інші слідчі (розшукові) дії немає необхідності. Також зазначив, що наведені заявником обставини не містять достатніх даних, які вказують на факт вчинення кримінального правопорушення злочину, у заяві вказується лише посилання на назви злочинів, натомість, відсутні обставини, які підлягають з`ясуванню з цього приводу та не здобуто жодних об`єктивних ознак цього злочину.

В обґрунтування мотивів прийняття вказаної постанови слідчий послався лише на пояснення допитаного як свідка 06 грудня 2016 року прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 (арк.крим.провадж.64-68), а також допитаного як свідка 05 грудня 2016 року старшого слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 (арк.крим.провадж.69-73), і на основі зазначеного зробив висновок, що під час досудового розслідування не здобуто та не встановлено даних, які б свідчили про вчинення згаданими вище службовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування, слідчим фактично у постанові лише викладено зміст показів допитаних свідків, але всупереч вимог процесуального закону не надана правова оцінка зібраним по справі доказам. Не встановленіінші обставини, на які посилається заявник, які необхідні для повного та об`єктивного розслідування.

Зокрема, слідчим взагалі не допитано у кримінальному провадженні заявника ОСОБА_3 з приводу обставин, які викладені ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не перевірено всі вказані обставини та не надано їм відповідної оцінки у сукупності з іншими доказами, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Як з`ясовано у судовому засіданні, після надходження даного кримінального провадження до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, слідчим взагалі не здійснено жодного виклику ОСОБА_3 для вчинення необхідних слідчих та процесуальних дій та застосування належної правової процедури, зокрема, не здійснений його допит, не з`ясовано чи є у нього додаткові докази, не встановлено необхідності здійснення відповідних слідчих і процесуальних дій щодо обставин вчинення розслідуваного діяння.

Крім того, як пояснив під час розгляду ОСОБА_3 , він відмовлявся надавати покази працівникам прокуратури Полтавської області, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були їх колегами, однак на теперішній час справу передано до іншого органу ТУ ДБР у м.Полтаві, і він не відмовляється від надання пояснень щодо обставин, викладених в його заяві про вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження не надав належну правову оцінку діям службових осіб - старшого слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211, зокрема, щодо їх конкретних дій, прийнятих рішень на підставі достатньої сукупності доказів.

Отже, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим не були належним чином перевірені доводи, викладені в заяві про кримінальне правопорушення, не було надано їм належну юридичну оцінку, а відтак, не спростовано доводів заявника.

Згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Оцінюючи вказану постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Зазначені вище недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

Отже, закриваючи кримінальне провадження, слідчим не дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження а тому, доводи особи, яка подала скаргу, є обґрунтованими.

Надаючи цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження передчасно, не дослідивши всіх обставин, не виконавши всіх необхідних дій для розслідування кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що існує ряд не з`ясованих обставин для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактів по кримінальному провадженню, на які вказує заявник, а отже відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно, а тому постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002664 від 05 жовтня 2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 22, 24, 110, 91, 94, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 20 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0002664 від 05 жовтня 2016 року та повернути матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1