Справа № 463/8973/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1299/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР ,

за участю:

скаржниці ОСОБА_7

представника скаржника адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:
Цією ухвалою буловідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 11.09.2020.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що в поданій скаржницею заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначено об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вчиненого кримінального правопорушення. Викладені скаржницею, в заяві про злочин, обставини є лише її припущенням та нічим не підтверджені, а відтак такі внесенню в ЄРДР не підлягають.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити та зобов`язати службову особу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, уповноважену на прийняття рішення та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідні відомості, які викладені у заяві ОСОБА_7 від 11.09.2020, про кримінальне правопорушення. Вважає дану ухвалу незаконною.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що розгляд справи 30.11.2020, у суді першої інстанції відбувся без її та ОСОБА_7 участі, хоча ними було подано заздалегідь, 20 та 29.10.2020 (а.с. 22,25), клопотання про проведення слухання справи в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом так, як через карантинні обмеження у них не було можливості прибути у м. Львів, для участі в судовому засіданні. При цьому слідча суддя не взяла до уваги рекомендації Ради суддів від 30.10.2020, щодо здійснення неупередженого правосуддя під час карантину та органіці дистанційного слухання справи.
Апелянт зазначає, що слідчий суддя в своїй ухвалі вказала, про «…Покликаючись на незаконне зняття охорони, скаржник не долучила до матеріалів скарги жодних документів на підтвердження факту застосування таких до неї.» Тобто слідчий суддя хотіла при розгляді скарги на бездіяльність ДБР, відновити справедливість про правомірність вжиття заході безпеки та перевірити докази, тоді слідчий суддя вийшла за рамки своїх повноважень, якщо таке мало місце. Крім того в ухвалі безпідставно вказано про усне звернення ОСОБА_7 до начальника ГУ НП у Волинській області в той час, як вона подала належну письмову заяву, яку було прийнято у Волинській обласній прокуратурі, де її зареєстрували і постави печатку уповноваженої особи. У подальшому подані документи були скеровані у ДБР м. Львова

Апелянт наголошує, що текст констатації в ухвалі про те, що «.. Аналіз обставин справи свідчить про те, що скаржником не доведено мотивованості подачі такої скарги та формально зазначено про невиконання слідчим ст. 214 КПК України» є голослівним, оскільки закон зобов`язує внести заяву особи в ЄРДР.

Апелянт звертає увагу, що заява про злочин ОСОБА_7 , як потерпілою, подана у межах кр.пр. № 130001341 письмово, відповідно до закону і зрозумілою мовою, де зазначено, що очільник ГУ НП у Волинській області ОСОБА_8 , без належного повідомлення, без постанови слідчого, знехтувавши життям і здоров`ям потерпілої, зняв охорону з об`єкту.

Апелянт наполягає, що в ЄРДР повинні бути внесені відомості по заві про скоєння злочину, навіть якщо результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянта - адвоката ОСОБА_6 , підтриману ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 11 вересня 2020 року о 22:54 год. в м. Луцьку ОСОБА_7 , в приміщенні прокуратури, було подано, на її думку, заяву про злочин (у межах кр.пр. № порушеного за ст.ст. 190,129,194 ККУ про вчинення злочинів щодо неї та членів її сім`ї), яку вона написала власноруч. При цьому черговим прокурором ОСОБА_9 був оформлений протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або яке готується) (а.с.5-8), яке було зареєстроване, що підтверджено відповідним штампом із зазначенням дати реєстрації -11.09.2020 (а.с.8).

У подальшому, 14.09.2020, даний протокол, за підписом виконувача обов`язків начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідування Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , був скерований у ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, на виконання вимог ч.4 ст. 216 КПК України.

По вищезазначених документах ОСОБА_7 , 18.09.2020, за підписом заступника начальника Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, М.Смілевського , була надана відповідь про те, що з заяви на даний час не вбачається жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь службовими особами, оскільки відомості, викладені у заяві не містять об`єктивних даних, в яких зазначалося б про вчинення суспільно небезпечного діяння, злочину (а.с.11), відповідно встановлено відсутність підстав для обов`язкового внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовила у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві ОСОБА_7 обставини щодо вчинення злочину, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні про злочин такі дані відсутні, то вони не можуть вважатись даними , що підлягають внесенню в ЄРДР.

З таким висновком слідчої судді колегія суддів не погоджується, оскільки, у заяві ОСОБА_7 від 11.09.2020 (а.с.6) чітко вказано про те, що 11.09.2020 о 17:00 год. її, як потерпілу у кр.пр. № , залишено у небезпеці через незаконні дії начальника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 . Починаючи з 27.12.2017 відносно неї та членів її сім`ї було організованою групою осіб вчинено тяжкі злочини, за ст.ст. 190,129,194 КК України, та на підставі постанови слідчого встановлено заходи безпеки. Однак ОСОБА_8 через свої протиправні дії, безпідставно зняв охорону встановлену слідством, чим залишив у небезпеці життя та здоров`я потерпілої, тобто перевищив свої службові повноваження через втручання у діяльність слідства.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, враховуючи вимоги частини 2 статті 26 КПК України, слідчі судді не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя факту бездіяльності службових осіб ГУНП у Волинській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення оцінки не надала, натомість зосередилася на оцінці відомостей, наведених в заяві про злочин, тим самим вийшов за межі повноважень, наданих йому законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 409, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2020 року якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, через невнесення відомостей у ЄРДР скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати службову особу Територіальне управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові, уповноважену на прийняття рішення та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідні відомості, які викладені у заяві ОСОБА_7 від 11.09.2020, про кримінальне правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: