УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участюю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0003014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0003014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, згідно якого просить з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 накласти арешт на нежитлові приміщення бару-кав`ярні за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:20083077, власник ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що в Одеській місцевій прокуратурі № 3 перебуває кримінальне провадження № 0003014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 190 КК України.

В рамках даного кримінального провадження розслідуються дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що діяли за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживанням довірою, що завдало значної шкоди останньому.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 має статус потерпілого, оскільки через неправомірні дії вказаних вище осіб йому було завдано значної матеріальної шкоди у розмірі 66 000 доларів США (що станом на 06.11.2020 р. по курсу НБУ еквівалентно 1 863 585, 90 гривень).

На думку заявника, з урахуванням розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також існуванням обґрунтованої підозри вважати, що незастосування арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення бару-кав`ярні за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,1 кв.м., в якому провадить господарську діяльність ТОВ «ГРАН ПРІ ЛІМІТЕД» та на розвиток якого отримувались шахрайським способом грошові кошти ОСОБА_6 , зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення цивільного позову, арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Станом на сьогоднішній день за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, 24 розміщений та функціонує ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » власником якого визначено ТОВ «ГРАН ПРІ ЛІМІТЕД» відповідно, кінцевим бенефіціаром якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Функціонує останній у приміщенні, фактичним власником якого є ОСОБА_6 .

15.09.2009 року ОСОБА_6 на підставі договору дарування посвідченого ПНОМНО ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі за № 2978, подарував зазначений об`єкт нерухомості ОСОБА_5 (матері своєї дружини ОСОБА_7 ).

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини обґрунтовано завник вважає доцільним накладення арешту саме на нежитлові приміщення бару-кав`ярні за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,1 кв.м.

Таким чином, оскільки інше майно у цивільних відповідачів відсутнє, у даному випадку накладення арешту на зазначене приміщення бару-кав`ярні, яке належить ОСОБА_5 , дозволить належним чином захистити права цивільного позивача.

В судове засідання заявник не з`явився, надавши заяву, згідно якої просить розглянути клопотання у його відсутності, вимоги за клопотанням підтримує в повному обсязі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання у його відсутності та задовольнити.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів, та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Так, як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням №0003014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

До ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживанням довірою, що завдало значної шкоди останньому.

За даним кримінальним провадженням ОСОБА_4 , який має статус потерпілого, було подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, цивільними відповідачами за яким є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ТОВ «Гран Прі Лімітед».

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, забезпечення цивільного позову, вважаю необхідним накласти на арешт на нежитлові приміщення бару-кав`ярні за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20083077, власник ОСОБА_5 .

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

УХАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0003014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: нежитлові приміщення бару-кав`ярні за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20083077, власник ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратори № 3, який здійснює процесуальне керівництво за кримінальним поводженням №0003014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 20.11.2020