ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/160/21 Справа № 192/922/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» з липня 2020 року по теперішній час, на даний час до цеху ССЦ-2, до праці ставиться посередньо. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу заохочень не має.
Засуджений за весь період відбування покарання має вісімнадцять стягнень за порушення режиму утримання, останні з яких застосовані в лютому місяці, в тому числі 10 лютого 2020 року у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, суд, не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник засудженого в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений характеризується задовільно, стягнень не має, порушення режиму утримання не допускав. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко розкаюється. Також має місце для проживання разом зі своєю родиною.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Засуджений позицію свого захисника підтримав.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений 01 лютого 2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України засудженому було частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано строк тримання під вартою з 19 липня 2016 року до набрання вироком законної сили 15 травня 2017 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Початок строку 19 липня 2017 року. Кінець строку - 27 вересня 2021 року.
На момент звернення із клопотанням щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 відбув 2/3 частини строку призначеного покарання.
Згідно характеристики, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» з липня 2020 року по теперішній час до цеху ССЦ-2, до праці ставиться посередньо. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу заохочень не має.
Засуджений за весь період відбування покарання має вісімнадцять стягнень за порушення режиму утримання, останні з яких застосовані в лютому місяці, в тому числі 10 лютого 2020 року у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що поведінку засудженого не можна вважати сумлінною та такою, що доводить виправлення ОСОБА_8 , та досягнення мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, оскільки останній не довів своєю поведінкою факту виправлення. Більш того, за весь час покарання засуджений проявляв себе негативно, мав багато стягнень за порушення режиму виправної установи, в тому числі у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора.
Щодо посилань захисника засудженого в апеляційній скарзі на те, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений характеризується задовільно, стягнень не має, порушення режиму утримання не допускав, то колегія суддів відхиляє такі доводи захисника, вважає їх надуманими, безпідставними та спрямованими на передчасне звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, оскільки матеріалами особової справи, зокрема, великою кількістю накладених стягнень, спростовуються такі доводи сторони захисту.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4