Справа № 361/5277/20
Провадження № 1-кп/361/757/20
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
11 серпня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0001787 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.09.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнено по відбуттю покарання 06.01.2017;
- 03.07.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за корисливі злочини на шлях виправлення не став, під час відбуття іспитового строку, повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 15.06.2020, приблизно о 23:40 год., ОСОБА_4 перебуваючи навпроти приміщення «Автоелекстрик» по вулиці Симона Петлюри в місті Бровари, Київської області, звернув увагу на невідому жінку, яка проходила неподалік нього, передбачаючи що у неї можуть бути цінні речі, у останнього виник умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, підійшов до раніше невідомої йому потерпілої ОСОБА_5 та за допомогою сили рук спробував заволодіти сумкою чорного кольору, яка знаходилась в руках останньої, після чого поваливши її на землю та присівши на неї і застосовуючи насильство яке не є небезпечним для життя і здоров`я останньої, ліктем своєї руки надавив їй на обличчя вирвав із її рук сумку, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1 500 грн., кільце зі сплаву на основі срібла, 925 проби, масою 2,74 г., розміром 17,5 мм., вартістю 369,31 грн. та кільце зі сплаву на основі срібла, 925 проби, масою 4,0 г., розміром 17,5 мм., вартістю 539,13 грн., тим самим відкрито, повторно викрав чуже майно та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2 408 грн. 44 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ,вину в пред`явленому обвинувачені визнав повністю, факт та обставини злочину викладеного у обвинувальному акті підтвердив повністю та пояснив, що дійсно 15.06.2020 приблизно о 23:40 год., поблизу кафе «Мангал», напроти приміщення «Автоелектрик» розташованого по вул. Симона Петлюри в м. Бровари здійснив відкрите викрадення у потерпілої ОСОБА_6 сумочки в якій знаходились гроші, ключі, брелок та прикраси. Викрадене було вилучено працівниками поліції та повернуто потерпілій.

При призначенні покарання просить суд суворо не карати, оскільки визнає вину і розкаюється у вчиненому, соромно за вчинене, просив вибачення у потерпілої.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 ,є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, які виразились в відкритому викраданні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно.
Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , в скоєнні ним, відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно, доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, що злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про його особу. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду він вільно дав вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочинів, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів категорії, правову позицію прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченому, думку потерпілої яка підтримала позицію прокурора, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, що значних наслідків і майнової шкоди від скоєного ним злочину не надійшло, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, тобто що він визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у лікаря психіатра перебуває під наглядом з 2006 року з діагнозом - розлад особистості. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 95 від 21.07.2020 ОСОБА_4 під час вчинення злочину стійким хронічним психічним розладом не страждав, а виявляв ознаки Резидуально-органічного ураження головного мозку з легкими когнітивними розладами та психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. За своїм психічним станом під час вчинення злочину і на теперішній час міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Під час вчинення злочину у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність не перебував. Оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за корисливі злочини, інкримінований злочин вчинив у період іспитового строку, суд дійшов висновку, що обвинувачений не втратив ступеню суспільної небезпечності, злочин вчинив через нетривалий проміжок часу, після засудження, належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому на думку суду виправлення та перевиховання його можливі лише, при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також те, що ОСОБА_4 визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до середньої межі санкції інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнено з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків.

Вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину в період іспитового строку зумовлює призначення йому покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 до призначуваного покарання за даним вироком, необхідно приєднати частково не відбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2019 і остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, не порушуючи принципів змагальності і диспозитивності, який закріплений в ст. ст. 22, 26 КПК України, дійшов висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 застосованого 18.06.2020 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою та продовженого в ході судового провадження слід залишити без змін, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час не вбачає. З урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд на підставі ст. 171 КПК України вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з часу його затримання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуте покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року, і остаточно призначити до відбуття засудженому ОСОБА_4 покарання у виді
позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з часу його затримання, а саме з 16 червня 2020 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення у справі судово-товарознавчої експертизи за № 13-1/1272 від 26.06.2020 року в розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 90 копійок.
Речові докази: наручний годинник сірого кольору із маркуванням «Quartz»; рюкзак чорного кольору, в якому знаходяться: блокнот коричневого кольору, два молитвословники, зарядний пристрій чорного кольору, окуляри, листи паперу із записами; маска червоно-чорного кольору; паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 ; дерев`яну іконку із зображенням «Святої мучениці Світлани»; залізний круг у формі жовтого смайла; 5 ключів різної форми; грошові кошти у розмірі 451 гривня вважати повернутими власнику-потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили дозволити ними користуватись та розпоряджатись.

Речові докази: запальничку чорного кольору із написом «Ргеstige», що зберігається в матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили повернути власнику потерпілій ОСОБА_5 дозволивши нею користуватись та розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського Апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1