Справа № 467/904/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області скаргу ОСОБА_4 на рішення (постанову) слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_4 , набувши статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000137, внесеному до ЄРДР 18 квітня 2019 року, звернувся до слідчого судді із скаргою на рішення слідчого, уповноваженого здійснювати досудове розслідування у цьому провадженні, яку умотивував тим, що слідчий без ретельної перевірки обставин, викладених ним у заяві, кримінальне провадження закрив, що на його думку, є незаконним.

Зокрема, слідчий обмежився лише допитом його, як потерпілого, і подальше досудове розслідування не здійснював, як то, свідків, які були очевидцями події не допитав, інших слідчих дій, принаймні, слідчого експерименту, не провів, відповідних експертиз не призначив.

За такого, ОСОБА_4 просив постанову слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 31 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2019 року, скасувати, поновивши йому строк для її оскарження із мотивів, що викладені ним у зверненні.

Позиція сторін
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник висунуті у скарзі вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Зокрема, ОСОБА_4 вказав, що в результаті наїзду на нього автомобіля марки ВАЗ 21099 під керуванням водія ОСОБА_7 , який мав місце 18 квітня 2019 року по вул. Центральній в смт. Арбузинка, йому було зламано ногу і пошкоджено мопед.

Після події він лікувався у 3 й міській лікарні м. Миколаєва, про що має відповідні документи, однак жодних експертиз в ході слідства проведено не було.

Слідчий, вилучивши у нього мопед, приблизно через місяць повернув його, і подальший хід слідства його невідомий.

І лише нещодавно його представник, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дізнався про його закриття що й стало підставою для звернення із цією скаргою

ОСОБА_4 додав, що витратив на лікування близько 100 000,00 грн., у той час, як кермувальник автомобіля ВАЗ -21099 ОСОБА_8 не відшкодував йому жодної гривні.

Із заявою до поліції він дійсно звернувся лише через місяць після події, коли хірург виявив перелом ноги.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що потерпілий вчасно не звернувся до органу Національної поліції, що унеможливило фіксацію обставин пригоди безпосередньо після її настання.

Наразі слідство позбавлене можливості установити дійсні обставини провадження через бездіяльність потерпілого, яка мала місце протягом одного місяця.

Відповідно, слідчий, не вилучивши транспортні засоби відразу після події та не зафіксувавши їх сліди і місце розташування, не міг призначити експертизи з метою, зокрема, установлення механізму ДТП.

А тому, з плином значного проміжку часу, на думку прокурора, неможливо всебічно, повно і об`єктивно установити істину у цій справі.

Установлені слідчим суддею обставини цього провадження
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши особу, яка подала скаргу, її представника та прокурора, піддавши аналізу матеріали безпосередньо самого кримінального провадження, перевіривши доводи скаржника, оцінюючи всі докази, що наявні у провадженні з точки зору належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись законом, виходив із такого.

Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

При цьому, приводом до початку досудового розслідування стала заява ОСОБА_4 , подана до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Тож, допитавши потерпілого (протокол допиту потерпілого від 18 квітня 2019 року) та оглянувши транспортний засіб мопед (протокол огляду від 18 квітня 2019 року) і, відповідно, визнавши його речовим доказом у справі, слідчий, не учинивши будь якої іншої слідчої дії, направленої на установлення фактичних обставин події, однак, кримінальне провадження №0000137, внесене до ЄРДР 18 квітня 2019 року, своєю постановою від 31 серпня 2019 року закрив.

Зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, яке наразі оскражується, обгрунтоване тим, що 18 березня 2019 року після пригоди потерпілий ОСОБА_4 до лікувального закладу не звернувся через що не було належним чином зафіксовано отримання ним тілесних ушкоджень.

Крім того, через укриття потерпілим факту ДТП не було зафіксовано місце події, розташування транспортних засобів, слідову інформацію та локалізацію ушкоджень транспортних засобів.

При цьому, як вказав слідчий, транспортні засоби з моменту ДТП втратили сліди кримінального правопорушення, зазнали конструктивних змін, що в подальшому поставить під сумнів законність проведення слідчих дій.

Тобто, в ході досудового розслідування не установлено факт дорожньо транспортної пригоди і отримання потерпілим внаслідок неї тілесних ушкоджень, що, на думку слідчого, виключає наявність події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

За такого, слідчий закрив кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота розслідування кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З урахуванням того, що із положень ст. 83 КПК слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

А тому, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи сторін, здійснити аналіз здобутих доказів у порядку ст. 94 КПК, яка регламентує, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Та у даному випадку, слідчий обмежився лише допитом потерпілого і оглядом його транспортного засобу.

Будь яких інших дій, направлених на установлення обставин події, вчинено не було.

Принаймні, навіть особа, на яку вказував потерпілий, як на другого учасника пригоди, в ході досудового розслідування допитана не була, так само, як і не оглянутий транспортний засіб, що перебуває у її володінні.

Це вже саме по собі виключає думку про те, що це розслідування було ретельним.

Фактично слідчий зробив висновки про можливість закриття провадження лише на показаннях самого потерпілого, у той час, як подія мала двох учасників, одного із яких слідство не перевірило і жодних заходів для цього не ужило.

Тому висновки слідчого про закриття провадження, за наявності у його розпорядженні лише мінімального обсягу доказів, були передчасними і, апріорі, не могли ґрунтуватись на достатньому комплексі доказаної бази.

Зокрема, плин певного часу з моменту пригоди і до звернення потерпілого із заявою не може слугувати достатньою підставою для констатації факту відсутності події або складу кримінального правопорушення із посиланням на неможливість їх установлення, позаяк. Ця неможливість має бути перевірена шляхом проведення ряду процесуальних і слідчих дій.

Але слідчий не ужив бодай якихось заходів на здобуття інших, відмінних, аніж наявні у матеріалах провадження доказів.

Іншими словами кажучи, слідчий, спираючись лише на те, що потерпілий невчасно звернувся за медичною допомогою, дійшов висновку про неможливість збору доказів у провадженні, що є неприйнятним у світлі його обов`язків, визначених КПК України щодо розслідування події.

Але таке, без намагання їх здобути за допомогою визначених КПК України правових процедур, є голослівним.

До того ж, доводи слідчого про те, транспортні засоби зазнали конструктивних змін внаслідок капітального та поточного ремонтів ґрунтуються не на достовірних і належних доказах, на його особистих припущеннях, оскільки цим висновкам немає жодного підтвердження у матеріалах справи, ураховуючи той факт, що автомобіль ВАЗ 21099, на який чітко вказував потерпілий, взагалі не оглядався.

Доводи слідчого про неможливість належної фіксації тілесних ушкоджень також передчасними, оскільки слідством не було ужито заходів, спрямованих на витребування медичної документації потерпілого і передачі експерту задля вирішення питання щодо можливості/неможливості установити характер, локалізацію і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, у той час, як Інструкція про проведення судово медичної експертизи, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року №6 не виключає можливості проведення експертизи за первинними медичними документами.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак, оскаржувана постанова не відповідає цим критеріям.

Зокрема, остаточне рішення слідчого про закриття кримінального провадження містить вказівку на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, однак, її мотивувальна частина не вказує на те, який саме з елементів складу правопорушення відсутній.

При цьому, слідчий, як слідує із змісту постанови, однозначно не визначився чи то відсутня подія, чи то складі кримінального правопорушення.

А тому, у світлі наведеного, із оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття провадження, є достатніми для констатації факту відсутності складу/події правопорушення «поза розумним сумнівом», так як усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Тож, висловлені у оскаржуваній постанові доводи слідчого не можливо у цей період сприйняти як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, з огляду на відсутність у такому рішенні власне самих мотивів його прийняття.

Адже практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних правах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту ( рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А у рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

З урахуванням цих критеріїв, слідство у цьому випадку не відповідало визначеним ЄСПЛ критеріям, а висновки слідчого про відсутність складу злочину були передчасними, оскільки не ґрунтувались на достатніх доказах у їх сукупності.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки слідчому на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, щоб зроблені ним висновки випливали б зі співіснування переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стосовно вимоги про поновлення строку на подання скарги, що установлені ч.1 ст. 304 КПК України, то слідчий суддя відмічає, що вказана норма установлює правило, за яким строк не є пропущеним у разі, якщо скарга подана у десятиденний строк з дня отримання копії постанови слідчого.

Тож, у цій ситуації він не є пропущеними і вимога про його поновлення є недоречною.

Тому, з цим мотивів, керуючись ст.ст. 303, - 307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на рішення (постанову) слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2019 року, задовольнити.

Постанову слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 квітня 2019 року, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1