ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7410/19 Номер провадження 11-сс/814/902/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника Індутного- ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 17.09.2020,-

ВСТАНОВИЛА:
17.09.2020 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава клопотання слідчого задоволено частково.
Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянину України, не одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, поліцейському роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області, який має спеціальне звання старший лейтенант поліції, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , -
запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15.11.2020 в межах строку досудового розслідування. Заборонено ОСОБА_7 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без застосування електронних засобів контролю.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5ст.194КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; не покидати Харківську область без відома та дозволу слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не спілкуватись з свідками, експертами та спеціалістами у даному кримінальному провадженні.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Постановлено, що в разі невиконання вказаних вище зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснено, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.
Крім того, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків останнього та те, що: кримінальне провадження № 0001710 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2019 і тільки 30.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину зі значним спливом часу; запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту наразі перешкоджає підозрюваному здійснювати догляд за його малолітньою дитиною, що у свою чергу порушує права останнього.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано: особу підозрюваного, який піклується та утримує двох малолітніх дітей, міцність його соціальних зв`язків, численних характеристик як позитивної та спокійної людини, раніше не судимого; неправильності зазначення слідчим тяжкості злочину, оскільки після внесення змін чинний КК України не містить поняття «злочин середньої тяжкості», а тому враховуючи санкцію, передбачену ч. 2 ст. 296 КК України, та положення ст. 12 КК України, вказаний злочин є нетяжким, а не злочином середньої тяжкості (неврахування вказаної обставини, а саме ступеню тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , вплинуло на обрання більш суворого запобіжного заходу); відсутності, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні; вимог ст. 178 КПК України та не наведено в оскаржуваній ухвалі достатніх обґрунтувань щодо заборони підозрюваному залишати житло у нічну пору доби, яка позбавляє його можливості здійснювати належний догляд за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, прокурора, який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги захисником підозрюваного, посилаючись на законність оскаржуваного рішення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку.
Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбаченим цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частино п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.
Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.
Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вище вимог законодавства.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001710 від 11.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України (а.с. 1-7).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , згідно з наказом №680 о/с від 13.07.2018 Департаменту патрульної поліції НП України призначений на посаду поліцейського роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області та, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.

Так, у вечірній час, 10.07.2019, починаючи з 22:00 годин ОСОБА_7 , разом із раніше знайомим ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території готельного комплексу «SV-Park», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Олімпійська, 10, де ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, вступили у словесну перепалку із громадянами ОСОБА_11 , в ході якої спричинили тілесні ушкодження останньому за наступних обставин.

Так, приблизно 22:00 годин 10.07.2019, перебуваючи біля входу до зали ресторану готельного комплексу, між відвідувачами закладу, а саме двома невідомими жінками, та ОСОБА_11 , який є представником власників закладу, виник словесний конфлікт з приводу неякісного обслуговування їх банкету. Перебуваючи біля входу, ОСОБА_11 повідомив про те, що у разі наявності будь-яких зауважень щодо роботи закладу відвідувачі можуть звернутися наступного дня до нього з метою врегулювання всіх питань.

Бажаючи уникнути конфліктної ситуації, ОСОБА_11 не відреагувавши на словесні образи останніх, попрямував до приміщення будівлі, а саме залу приміщення ресторану.

У цей час, а саме о 22:08 годин ОСОБА_7 , разом із раніше знайомим ОСОБА_10 , безпідставно, умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно розпочали наносити удари ОСОБА_11 по різним частинам тіла.

У цей час до входу вийшла дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , яка намагалась відтягнути свого чоловіка від нападників, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і заспокоїти останніх.

Проте ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на численні зауваження ОСОБА_12 не реагували, та проявляли зухвале ставлення до спокою та безпеки громадян. Все це супроводжувалось нецензурною лайкою з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , не реагуючи на зауваження оточуючих, продовжуючи своїми діями грубо порушувати громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, наносили удари по різним частинам тіла ОСОБА_11 , у тому числі коли ОСОБА_11 вже лежав на землі.

Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_11 , з метою уникнення у подальшому отримання тілесних ушкоджень, підвівся на ноги та почав відходити до приміщення ресторану готельного комплексу, де своїми діями сигналізував, що не бажає продовжувати конфлікт.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , продовжуючи хуліганські дії, прослідували за ОСОБА_11 до приміщення ресторану готельного комплексу.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , не реагуючи на зауваження оточуючих, своїми умисними діями грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, перебуваючи у приміщенні ресторану, продовжили наносити чисельні удари по різним частинам тіла ОСОБА_11 .

Від вказаних дій потерпілому ОСОБА_11 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин, синці на голові, тулубі, ссадна на голові, правій руці, ногах, що відносяться до легких тілесних пошкоджень.

У подальшому, хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 припинили працівники готельного комплексу та відвідувачі, а також працівники поліції, які прибули через деякий час. Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 громадський порядок та спокій мешканців і відвідувачів готельного комплексу порушувався близько 30 хвилин (а.с. 51-54).

30.06.2020 слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава ОСОБА_13 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_14 , ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб; вказане повідомлення про підозру ОСОБА_7 відмовився отримувати, що підтверджується підписами двох понятих (а.с. 51-54).

28.08.2020 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001710 від 11.07.2019 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України до шести місяців - до 30.12.2020 (а.с. 55-58).
9.09.2020 слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава ОСОБА_15 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_16 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України та те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , на думку ініціатора клопотання, з таких причин:

-особисте зобов`язання та особиста порука - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, тому обрання такого запобіжного заходу може спричинити подальше перешкоджання встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні у зв`язку із наявністю ризиків, зазначених вище у клопотанні, а також не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;

-застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколів допиту потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 11.07.2019, 12.07.2019 (а.с. 13-17, 21-23); протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2019, 15.10.2019, 22.05.2020 (а.с. 35-42); протоколу допиту свідка ОСОБА_17 (а.с. 27-30); протоколу допиту свідка ОСОБА_18 (а.с. 31-34); висновків фахівця з питань судово-медичної експертизи №328п/п від 11.07.2019 та №329п/п від 11.07.2019 (а.с. 11-12, 18-20); протоколів проведення слідчого експерименту від 16.01.2020 за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (а.с. 43-50) та іншою сукупністю доказів у кримінальному провадженні.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
На даному етапі розслідування на думку колегії суддів лише такий запобіжний захід, як домашній арешт зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які доведені прокурором під час розгляду клопотання щодо ОСОБА_7 .
У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей у підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, дійшов до правильного висновку про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який здатний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей та наявність позитивних характеристик підозрюваного, колегією суддів враховуються, однак не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 як про це вказує в апеляційній скарзі захисник, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 17.09.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4