Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 274/6220/16-к
Провадження № 1-кп/935/42/20
У Х В А Л А
Іменем України
12 листопада 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві у режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час: обвинувачений вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, міра покарання передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Ступінь суспільної небезпечності злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , який не одружений, за місцем реєстрації не проживає, утриманців не має, на думку прокурора, дають обґрунтовані підстави вважати, що останній може становити небезпеку для суспільства, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 при розгляді клопотання покладаються на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, його можливість переховуватись від суду, враховуючи, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, оскільки не одружений, утриманців не має, за місцем реєстрації не проживає, враховуючи, що судове слідство триває, суд дійшов висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого /альтернативного/ запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Інформацією щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 та обґрунтованої неможливості його подальшого тримання під вартою суд не володіє.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність передумов у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 менш суворого виду запобіжного заходу, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,178,331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.01.2021 включно.

В судовому засіданні оголосити перерву до 07.12.2020 о 14:30, повторити виклик учасників судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Cудді ОСОБА_3

ОСОБА_2