Справа № 629/4058/20
Номер провадження 1-кп/629/484/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
В провадженні суду знаходиться дане кримінальне провадження
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України прокурор надав клопотання про продовження обвинуваченому строку раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, які послужили причиною обрання даного запобіжного заходу, а саме передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений просив розглянути клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу без участі його захисника, що він буде здійснювати свій захист самостійно, вказав, що проти задоволення клопотання прокурора заперечував, повідомив, що будь-яких змін у його сімейному, матеріальному, соціальному житті не відбулося, вважав недоцільним застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у телефонограмі до суду зазначив, що просить розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу без його участі, у разі якщо його підзахисний погодиться на такий розгляд.
Враховуючи думку прокурора, потерпілих, зміст телефонограма захисника ОСОБА_7 , та надання обвинуваченим згоди на розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу без участі захисника, суд вважає можливим забезпечити обвинуваченому право на самостійний захист при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості особи (її характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 суд виходить з сукупного аналізу обставин передбачених ст. 178 КПК України, та зокрема аналізу особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 не одружений, дітей не має, не працює, заощаджень не має, не має сталих соціальних зав`язків.
Отже суд виходить з того, що існують обставини, які свідчать про те, що маються ризики передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:
- можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за умисні злочини, відбував покарання реально.
- можливість переховування від суду, що підтверджується відсутністю міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел існування, заощаджень для самостійного забезпечення своїх потреб.
Ризик щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків, прокурором не доведено.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 315, 316 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Оголосити перерву до 04.11.2020 року до 10 год. 00 хв.
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 19.12.2020 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 21.10.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1