Код суду 233 Справа № 233/594/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001264 від 20 жовтня 2019 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
20 жовтня 2019 року, приблизно о 18.40 годині, ОСОБА_7 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ TF69YP СПГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Мінської з боку вул. Театральної у напрямку вул. Злагоди м. Костянтинівна Донецької області, діючи в порушення вимог п.п. 12.3. 12.4, 12.9«б» Правил дорожнього руху України, які регламентують: 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; 12.9 водієві забороняється: «б» - перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12,4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 2.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, не врахував дорожню обстановку, перевищив максимально допустиму швидкість руху у межах населеного пункту, рухаючись зі швидкістю не менше 71 км/год. під час виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину вул. Мінської зліва-направо відносно напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та в районі будинку № 381 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який в момент контактування з лівою передньою частиною автомобіля був звернутий правою боковою частиною свого тіла.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_10 був смертельно травмований та йому спричинені наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ: перелом кісток склепіння та основи черепа в правій тім`яно-потиличної області, масивні розлиті крововиливи на поверхні обох півкуль головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку (150,0), розтрощення речовини головного мозку правої потиличної частки, садна лобної ділянки, спинки носа, загальне венозне повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку і легень, які мають ознаки по відношенню до живих осіб тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Перелом великої та малої гомілкових кісток правої гомілки на відстані 37 см від поверхні стопи, синець передньої поверхні правої гомілки на рівні верхньої і середньої третини, зазначені ушкодження стосовно живих осіб мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які вимагають для свого лікування термін понад 21 день .
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у медичному закладі, причиною смерті останнього є набряк головного мозку, обумовлений проявами вищеописаної закритої черепно-мозкової травми.
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9«б» Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що з 2017 року він займається приватними перевезеннями. 20 жовтня 2019 року він виїхав на роботу біля 06-07 години ранку, знаходився за кермом 11-12 годин, був втомлений і близько 18-18.30 год. повертався додому відпочивати, рухаючись по вул. Мінській зі швидкістю приблизно 60 км/год. Автомобіль був справний, на дорозі транспортних засобів не було, вуличне освітлення включилося, але лампи ще не розгорілися і видимість була погана. Рухався він на ближньому світлі фар по центру проїзної частини, так як по боках могли бути пішоходи. Наближаючись до місця, де сталося ДТП, метрах в 15 від нього, він побачив силует чоловіка і натиснув на гальма. Автомобіль понесло вправо, він розгубився і толком нічого не зробив, після чого стався наїзд на пішохода. Він вийшов із автомобіля, підійшов до потерпілого і почав телефонувати до швидкої та до поліції. Далі він зателефонував власнику автомобіля і описав ситуацію, що сталася. Потім прибіг сусід. Так як після наїзду пішохід впав посередині проїзної частини, а автомобіль був правіше, для того, щоб проїжджаючі автомобілі не зачепили потерпілого, вони останнього перемістили приблизно на 1 м і поклали перед його автомобілем. Швидка приїхала одразу, а за нею і поліція. Він щиро шкодує за те, що трапилося. Робив грошовий переказ потерпілому у розмірі 5 тис. грн., але той не взяв його. Не згоден з висновком експертизи стосовно швидкості руху, їхав він не більше 60 км/год. В іншій частині фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, визнав. Цивільний позов визнав частково: в частині стягнення матеріального збитку у розмірі 68210 грн. визнав повністю, в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, вважаючи розмір останньої завеликим, в частині витрат на правову допомогу не визнав взагалі.

Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:

- потерпілий ОСОБА_4 повідомив у судовому засіданні, що загиблий був його батьком, жили вони поруч. 20 травня 2019 року близько 19 години він збирався йти до батьків, був на 2-му поверсі свого будинку, почув звук гальмування та удару і підбіг до вікна. З вулиці почув розмову людей, які казали щоб викликали швидку. Вибіг на вулицю і побачив батька, який лежав попереду автомобіля, батько був ще живий. Обвинувачений після ДТП ходив з телефоном і кудись телефонував. Перше, що зробив обвинувачений, це зняв з автомобіля знак таксі. Поведінка обвинуваченого вказувала на те, що він не кається у скоєному і не співчуває. На час ДТП вуличне освітлення було ввімкнено. Обвинувачений міг би побачити батька за 20-25 м, так як видимість обмежена не була, також стояла суха і безвітряна погода. Його батько, не дивлячись на похилий вік, був дуже активною людиною, спиртне не вживав, між ними існували міцні родинні стосунки і без батька його життя дуже ускладнилося. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, обвинуваченому просив призначити покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства.
Наведені вище пояснення потерпілого є послідовними, узгоджуються і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 20 жовтня 2019 року, складеного в період з 20.05 год. до 20.55 год. слідчим СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 за участю ОСОБА_7 , яким зафіксовані дорожні умови в місці ДТП та розташування автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП, та встановлено, що на місці ДТП дорожня розмітка відсутня. Рух на даній ділянці не регульований. Ділянка дороги освітлюється ліхтарями зовнішнього освітлення. Ширина проїзної частини 7,3 м. На час огляду асфальтобетонне дорожнє покриття сухе, радіус закруглення відсутній, видимість конкретної перешкоди не обмежена. Також зафіксовані сліди гальмування, осип винограду та листя, пошкодженого відра та чоловічого кросівка на проїзній частині. В ході огляду вилучено нічого не було, зауважень від учасників не надходило;
- протоколом огляду від 21 жовтня 2019 року, складеного в період з 06.20 год. до 06.45 год. слідчим СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 , яким зафіксовані результати огляду трупу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме видимі тілесні ушкодження;
- висновком судово-медичної експертизи № 285 від 12 листопада 2019 року, відповідно до якого при дослідженні трупу ОСОБА_10 виявлено: ЗЧМТ: перелам кісток склепіння та основи черепа в правій тім`яно-потиличної області, масивні розлиті крововиливи на поверхні обох півкуль головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку (150,0), розтрощення речовини головного мозку правої потиличної частки, садна лобної ділянки, спинки носа, загальне венозне повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку і легень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля, що рухається, а також частина дорожнього покриття у момент скоєння ДТП. За ступенем тяжкості по відношенню до живих осіб вказані тілесні ушкодження носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Перелом великої та малої гомілкових кісток правої гомілки на відстані 37 см від поверхні стопи, синець передньої поверхні правої гомілки на рівні верхньої і середньої третини. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля, що рухається. За ступенем тяжкості по відношенню до живих осіб вказані тілесні ушкодження носять ознаки ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що вимагають для свого лікування термін понад 21 день. Всі тілесні ушкодження утворилися в один відносно короткий проміжок часу при зіткненні тіла потерпілого з транспортним засобом, що рухається. Причиною смерті є набряк головного мозку, обумовлений проявами вищеописаної закритої черепно-мозкової травми. Згідно наданої історії хвороби смерть констатована 21 жовтня 2019 року о 00.40 год.;
- протоколом огляду транспортного засобу від 21 жовтня 2019 року, складеного в період з 13.05 год. до 13.45 год. слідчим СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 за участю ОСОБА_7 , яким зафіксовані результати огляду автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час візуального огляду автомобіля будь-яких несправностей рульового управління та гальмівної системи виявлено не було. На лівій передній частини капоту мається деформація складної форми, на вітровому склі з лівої сторони мається вм`ятина павутинообразної форми;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 6686-6687 від 20 січня 2020 року, відповідно до якого: проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ» д/н НОМЕР_2 (гальмівна система, рульове управління та ходова частина) на момент події знаходилися в працездатному стані і могли виконувати задані функції з управління автомобілем. В умовах даної події сліду гальмування довжиною 25,8 м відповідала швидкість руху автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ» р/н НОМЕР_1 Va = 71-74 км/г. В даному випадку, з трасологічної точки зору можна констатувати, що наїзд на пішохода стався на правій полосі проїжджої частині по траєкторії руху автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ», лівою передньою частиною кузова автомобіля, найбільш ймовірно позаду зазначених слідів впавшого на асфальт винограда. В розглянутій дорожній обстановці належні дії водія автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ» ОСОБА_7 регламентувалися вимогами п.п.12.4, 12.9 б), 12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах розглядаємої події водій автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ» ОСОБА_7 рухаючись з дозволеною швидкістю Vd=50 км/г в населеному пункті мав технічну можливість запобігти подію. В діях водія автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ» ОСОБА_7 вбачається невідповідності вимогам п.п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, при цьому вищевказані невідповідності сформували одне з необхідних умов для настання події, що з технічної точки зору свідчить про наявність причинного зв`язку між фактичними діями водія ОСОБА_7 і подією, яка настала.

Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо швидкості руху автомобіля під його керуванням до настання ДТП не більше 60 км/год., оскільки проведеною судовою транспортно-трасологічною і автотехнічною експертизою № 6686-6687 від 20 січня 2020 року встановлено, що довжині сліду гальмування 25,8 м відповідала швидкість руху автомобіля «ЗАЗ TF69YP СПГ», р/н НОМЕР_1 , Va = 71-74 км/г, і даний висновок суд вважає науково обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи.
Також обвинувачений ОСОБА_7 , як водій, що тривалий час займається приватними перевезеннями, помітивши потерпілого ОСОБА_10 , який намагався перетнути проїжджу частину, мав передбачати, що останній може прискоритися або раптово змінити напрямок руху, і повинен був приділити додаткової уваги та обережності до даної дорожньої ситуації, тобто об`єктивно виявивши небезпеку (перешкоду) для руху він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим злочину, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення злочину (освітлена ліхтарями пряма ділянка проїзної частини шириною 7,3 м, відсутність перешкод технічного характеру в полі зору), суд вважає, що обвинувачений, дотримуючись вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9«б» Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода і його дії знаходились у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Обставин, які б вказували на отримання потерпілим тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновками експертиз та цим вироком спосіб, під час судового розгляду не встановлено.

Також в ході судового розгляду об`єктивно не встановлено наявність прямого причинного зв`язку між діями потерпілого ОСОБА_10 з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку в протитуберкульозному диспансері не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні неповнолітніх дітей; у скоєному щиро розкаявся.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вважає наявність на утриманні неповнолітніх дітей та щире каяття у скоєному.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого, висновку органу пробації, не можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд не знаходить мотивів, за яким міг би не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Конкретні обставини вчинення злочину, те, що у результаті злочинної недбалості обвинуваченого, що мало місце у громадському місці, наступили тяжкі наслідки - спричинення смерті потерпілому, дає суду підстави для висновку, що до обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 65 КК України, має бути застосовано додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути на його користь: з ОСОБА_7 у відшкодування матеріального збитку 68210 грн., у відшкодування моральної шкоди 449924 грн. та у відшкодування витрат на отримання правової допомоги 25000 грн.; з Товариства з додатковою відповідальністю Приватне акціонерне товариство СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 12 мінімальних заробітних плат (ст.27.3 Закону) 50076 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю його батька ОСОБА_10 , у розмірі 22000 грн. в якості відшкодування витрат на поховання та 47850 грн. на спорудження надгробного пам`ятника, а загалом 69850 грн. на підставі п.4 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що ОСОБА_4 за вказаних вище обставин є потерпілим внаслідок експлуатації забезпеченого за Полісом № ЕР.156959774 від 26.10.2018 року транспортного засобу марки «ЗАЗ TF69YP СПГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент скоєння ДТП правомірно володів ОСОБА_7 , внаслідок чого він має право на страхове відшкодування на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року з наступними змінами (далі Закон), саме Страхувальник - «СК «ПЗУ Україна» зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_7 .
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:
Стаття 22. Відшкодування шкоди, заподіяної третій особі. 22.1 У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 27. Шкода, пов`язана із смертю потерпілого. 27.1 Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. 27.3 Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 27.4 Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5 Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Таким чином, згідно Закону та Договору, відповідач «СК «ПЗУ Україна» зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування в розмірі ліміту своєї відповідальності, зазначеної в п.2 Договору, а саме: у розмірі 12 мінімальних заробітних плат (ст. 27.3 Закону) 50076 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_10 та у розмірі 22000 грн. у якості відшкодування документально підтверджених витрат на поховання.
Позовна вимога щодо стягнення з відповідача «СК «ПЗУ Україна» 47850 грн. у відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника (п.4 ст. 27 Закону) задоволенню не підлягає через не надання суду документального підтвердження таких витрат.
Відповідач ОСОБА_7 зобов`язаний сплатити у відшкодування витрат на проведення поминального обіду 68210 грн., які визнані відповідачем та документально підтверджені.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У відповідності до ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, суд при визначені розміру моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань потерпілого, конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 400000 грн., з яких 50076 грн. має виплатити «СК «ПЗУ Україна» (ст. 27.3 Закону), а 349924 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені витрати.

Суд вважає, що потерпілий ОСОБА_4 надав документальне підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн., які є процесуальними витратами в розумінні ст. 118 КПК України і підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати (проведення судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту в порядку виконання вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 :
- у відшкодування матеріальної шкоди 68210,00 (шістдесят вісім тисяч двісті десять) грн. 00 коп.;
- у відшкодування моральної шкоди 349924 (триста сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.;
- у відшкодування витрат на правову допомогу 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.,
а всього 443134 (чотириста сорок три тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» (м. Київ, вул. Дегтярівська 62, ) на користь потерпілого ОСОБА_4 :
- у відшкодування матеріального збитку 22000,00 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп.;
- у відшкодування моральної шкоди 50076,00 (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) грн. 00 коп.,
а всього 72076,00 (сімдесят дві тисячі сімдесят шість) грн. 00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Речовий доказ по справі - автомобіль марки «ЗАЗ TF69YP СПГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_7 , - вважати переданим за належністю, знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2019 року (справа № 233/7137/19).

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 6686-6687 від 20 січня 2020 року) 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя