Код суду 233 Справа № 233/2075/20
Вирок
Іменем України
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пушкіно Степанаванського району, Вірменія, громадянина України, має середньо - спеціальну освіту, зі слів розлучений, не працюючого, працездатного, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
03 березня 2020 року у вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 на мобільний телефон надійшло смс - повідомлення від ОСОБА_6 , який призначив зустріч ОСОБА_10 . Про вказаний факт ОСОБА_10 повідомив свого брата ОСОБА_9 та попросив викликати працівників поліції.
03 березня 2020 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , прибула слідчо-оперативна група в складі слідчого - ОСОБА_11 та дільничного офіцера поліції - ОСОБА_12 . ОСОБА_10 пояснив працівниками поліції, що ОСОБА_6 висловлює погрози фізичною розправою йому та його брату ОСОБА_9 . Після чого, працівники поліції разом з ОСОБА_10 та його братом ОСОБА_9 прийшли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_6 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшли на територію вищевказаного домоволодіння. В цей час на подвір`я вказаного будинку вийшов ОСОБА_6 . Під час розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 і ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 почав відчувати неприязнь відносно ОСОБА_6 .
У вказаний день, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 відчуваючи раніше виниклу особисту неприязнь до ОСОБА_6 , підійшов до останнього та почав виражатись нецензурною лайкою в його бік, на що ОСОБА_6 почав з ним сперечатись, внаслідок чого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення ОСОБА_6 тілесного ушкодження. Реалізуючий свій злочинний намір, ОСОБА_9 на території домоволодіння АДРЕСА_3 , пришукав дерев`яну палицю, яку підібрав з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли за двір домоволодіння АДРЕСА_3 , де між ними почалась сварка. В сварки ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_10 та схопив останнього за одяг, через що слідчий ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_6 вбік, від чого останній впав на землю, на правий бік. В цей час, ОСОБА_9 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесного ушкодження, завдав ОСОБА_6 один удар палицею в область грудної клітини зліва.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тілесного ушкодження, ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: тупу травму грудної клітини зліва, закритий перелом X ребра зліва, закритий пневмоторакс зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що раніше він з ОСОБА_6 підтримував добрі стосунки. Після його зауваження ОСОБА_6 , щоб він не скоював крадіжки в селі, ОСОБА_13 на нього розлютився. Того дня йому зателефонував брат ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_15 у неадекватному стані приходив до нього, погрожував, хотів розібратися з ним, щось тримав в рукаві, написав смс - повідомлення з погрозами. Він попросив дружину викликати працівників поліції і сам приїхав до брата. Коли приїхав, ОСОБА_6 вже не було. Вони разом з братом і працівниками поліції пішли до будинку ОСОБА_6 , почали його кликати. Потім він увійшов до подвір`я потерпілого, узяв брус біля воріт і почав стукати по вікну, тим самим викликаючи його. Поліція в цей час займалася кінжалом, який був знайдений у дворі. Брус він взяв з метою відлякування собак, які були у дворі. ОСОБА_6 вискочив з-під кута і напав на нього. Він схопив ОСОБА_6 за шию і виштовхав зі двору до поліцейських. ОСОБА_15 почав кидатися на поліцейських, казати, що вони тут роблять. Поліцейські його заспокоювали та казали йому з братом піти додому. Коли ОСОБА_6 виривався від поліцейських, то погрожував їм. Потім він вирвався та напав на його брата ( ОСОБА_14 ). В цей момент, коли руки ОСОБА_15 були догори, він з розвороту вдарив палкою ОСОБА_6 з лівої сторони в бік. Потім потерпілого хтось з поліцейських забрали і вони пішли додому. ОСОБА_15 не встиг взяти шаблю, бо її забрали працівники поліції. Від його удару ОСОБА_6 не стогнав, що було далі з потерпілим йому нецікаво після його слів. Він вдарив потерпілого, бо захищав свого брата.
Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами та показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 03 березня 2020 року сусідка сказала йому, що ОСОБА_16 на нього наговорює. Він пішов і покликав ОСОБА_16 старшого, але той не вийшов. Потім він написав йому смс- повідомлення. Після ОСОБА_16 старший вийшов і сказав, щоб він розмовляв з братом. Після він пішов додому. Того ж дня, приблизно о 22 годині він почув звук розбитого скла. Коли він намагався вийти з будинку, то почув удар по обличчю. Потім обидва ОСОБА_16 витягли його за двір, де були працівники поліції. За двором він намагався взяти ОСОБА_16 старшого за петельки, однак поліцейські його відштовхнули в сторону і він впав на правий бік. Потім ОСОБА_17 замахнувся на нього палкою, він прикрив руками голову та отримав удар по ребрам під лівою рукою. На вказаний удар поліцейські ніяк не відреагували, потім він поповз додому. ОСОБА_18 він знайшов у покинутому будинку і кинув у своєму дворі на кучу металу. Нею він нікому не погрожував. Наступного дня він опинився в лікарні. Вдома він з`явився через 2 тижні, допомоги від ОСОБА_16 не надходило. Коли він зі слідчим приїхав до прокуратури, ОСОБА_16 виходив з кабінету і сказав йому: « Якщо вранці приїдеш додому, ввечері поїдеш до лікарні». Погоджується з запропонованим прокурором видом і розміром покарання. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 03 березня 2020 року від ОСОБА_19 надійшло повідомлення, що йому приходять повідомлення від ОСОБА_6 з погрозами. Вони разом з дільничним ОСОБА_12 прибули до с. Ново Полтавка та почали приймати пояснення. ОСОБА_20 казав, що ОСОБА_6 скоює крадіжки по селу. Він телефон ОСОБА_16 не бачив, натомість його бачив ОСОБА_12 . Якщо він пам`ятає, в телефоні було смс- повідомлення : «Будь чоловіком, виходь». Каріф в цих словах бачив погрозу. Потім приїхав ОСОБА_21 і почав негативно характеризувати ОСОБА_6 . Каріф в той момент був спокійний, а Тахір обурений. Шавандаєви вказали їм, де мешкає ОСОБА_6 . Вони підійшли до його будинку та почали гукати, чули лай собак, бачили у вікні світло. Потім ОСОБА_21 пішов у двір, та палицею стукав по вікнам. Вони йому казали не стукати та вийди зі двору. Чи заходив до подвір`я ОСОБА_14 , він не пам`ятає. Через хвилину вибіг ОСОБА_6 , агресивно з чимось в руках, наблизився до ОСОБА_21 . Вони розміряли їх. Палка у ОСОБА_21 була в руках. Між ОСОБА_15 та братами ОСОБА_16 була словесна перепалка. Вони тримали ОСОБА_15 . ОСОБА_14 щось сказав на ОСОБА_15 і той різко побіг в його сторону. Він, для того, щоб розмірити їх, взяв ОСОБА_15 за одяг та відштовхнув в сторону, у зв`язку з чим ОСОБА_15 не втримався та впав. Він хотів підсвітити ліхтариком, як побачив, як ОСОБА_21 з палкою наблизився до ОСОБА_15 і вдарив його. Після чого ОСОБА_12 забрав палицю і вони почали розбиратися, навіщо ОСОБА_16 його вдарив. Потім ОСОБА_6 відмовився від лікарні і вони поїхали. Шаблю забрав ОСОБА_12 і викинув в сторону. Він не бачив, як ОСОБА_15 замахувався шаблею.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 03 березня 2020 року вони прибули на місце виклику. Каріф почав розповідати їм, що ОСОБА_15 краде дошки у сусідки. Потім розповів, що йому надходили смс- повідомлення з погрозами. Вони попросили показати, де живе ОСОБА_15 . Вони всі пішли до будинку ОСОБА_15 , постукали у калитку. Потім ОСОБА_16 вирішили увійти у двір, розкачали калитку, яка була підперта палкою. Обвинувачений взяв палку і почав стукати по вікнах. ОСОБА_15 вийшов з дому, був агресивним, почав дратися з братами. Вийшли за двір. Хтось з братів вказав на шаблю, якою ОСОБА_15 погрожував. Він взяв шаблю та викинув її. ОСОБА_15 поривався в бій, він відганяв братів для того, щоб заспокоїти ОСОБА_15 . Каріф щось сказав у сторону ОСОБА_15 , і останній кинувся на ОСОБА_14 і схватив його. Підбіг ОСОБА_22 і відкинув ОСОБА_15 . В цей момент він почув глухий удар. Повернувшись, він побачив, як ОСОБА_15 лежить на землі. Вони робили ОСОБА_16 зауваження, щоб ті вийшли з подвір`я потерпілого. ОСОБА_15 не представляв небезпеки для ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 03 березня 2020 року до нього прийшов ОСОБА_23 в п`яному стані в чорній курточці, в рукаві тримав кін жал. Він спочатку зателефонував йому і сказав, що якщо він чоловік, нехай вийде. Він вийшов, побачив кінжал. ОСОБА_15 спитав, де брат і сказав, що буде воювати. Він зателефонував брату, а брат зателефонував до поліції. Вони з поліцейськими пішли до ОСОБА_15 . Вони кликали ОСОБА_15 , потім його брат увійшов у двір і постукав у вікно. ОСОБА_15 вийшов, схватив кінжал і почав йти на них. Поліцейські його схопили і відібрали кінжал. ОСОБА_15 казав, що хоче хоча б одного зарізати. Брат взяв палку і вдарив ОСОБА_15 по ребрам зліва. ОСОБА_15 впав від удару, бо був п`яний. ОСОБА_15 напав на нього, намагався схопити за одяг. Він встиг схопити його за руку. Він не бачив, щоб ОСОБА_15 кидався на його брата. Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 04 березня 2020 року, на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , в присутності двох понятих, ОСОБА_10 добровільно надав для огляду дерев`яну палку та предмет схожий на шаблю. Під час огляду ОСОБА_10 зазначив, що дерев`яну палку та предмет схожий на шаблю він взяв у сусіда на ім`я ОСОБА_13 , який мешкає по АДРЕСА_3 , та намагався 03 березня 2020 року під час конфлікту спричинити тілесні ушкодження даними предметами. Під час огляду було оглянуто дерев`яну палку довжиною 90 см та дерев`яний брус 45х35мм.
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 13 березня 2020 року місцем вчинення кримінального правопорушення є територія розташована біля будинку АДРЕСА_3 . В ході огляду ОСОБА_6 вказав нам місце на відстані приблизно 3 м від хвіртки, та пояснив, що 03 березня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 о наніс йому тілесні ушкодження дерев`яною палкою, якою він підпирав хвіртку. Окрім того, ОСОБА_6 розповів та вказав на вікно, яке знаходиться з передньої сторони будинку, де розбите скло. Як пояснив останній, скло розбив ОСОБА_9 .
В ході проведення слідчого експерименту 13 березня 2020 року, потерпілий ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, розповів та на статисті показав, як ОСОБА_9 схопив його двома руками та штовхнув його. Від поштовху він впав на землю, на правий бік, а саме: обличчям та лівою рукою до дороги. Долонею лівої руки він дуже вдарився о землю. Коли він лежав на землі, ОСОБА_9 утримуючи дерев`яну палку двома руками, наніс йому один удар по ребрам з лівої сторони. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , взявши з собою дерев`яну палку, попрямували додому.
В ході проведення слідчого експерименту 13 березня 2020 року, свідок ОСОБА_10 в присутності двох понятих, розповів та на статисті показав механізм спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , зазначивши, що 03 березня 2020 року в вечірній час, йому на мобільний телефон прийшло смс - повідомлення від ОСОБА_6 з тексом «виходь на вулицю розбиратися». Він, разом зі своїм братом ОСОБА_9 викликали працівників поліції та по приїзду останніх пішли до ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Підійшовши до будинку, вони покликали ОСОБА_6 , який вибіг з двору з предметом схожим на шаблю. Він, разом з братом відібрали у ОСОБА_6 предмет схожий на шаблю та відкинули в бік. ОСОБА_9 взяв дерев`яну палку довжиною приблизно 1,5 м, яка знаходилась біля двору ОСОБА_6 та підійшов до останнього. В цей момент між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої, ОСОБА_9 утримуючи дерев`яну палку в правій руці наніс один удар по ребрам з лівої сторони ОСОБА_6 , в цей момент ліва рука останнього була протягнута вперед. Від удару ОСОБА_6 впав на землю на правий бік. Після чого, вони забрали предмет схожий на шаблю та дерев`яну палку, та пішли додому.
Згідно висновку експерта №28 від 23 березня 2020 року відповідно до наданої історії хвороби №956/348 відділення № 78 КНП БЛІЛ КМР м.Костянтинівка на ім`я ОСОБА_6 , 1980 року народження, даних протоколів проведення слідчого експерименту та допитів за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені такі тілесні ушкодження - перелом 10 ребра ліворуч, закритий пневмоторакс ліворуч, які утворились в наслідок дії тупих предметів, якими могли бути як дерев`яна палка, або інший тупий предмет, або удару о такі, від нанесення не менш 1 впливу, можливо у термін, та за обставин, вказаних в постанові та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню ,як потребуючі для свого лікування термін більш ніж 21 добу (3 тижня). Судити про розміри травмую чого предмету немає можливості. Згідно записам в історії хвороби потерпілий госпіталізований до лікувального засобу 04 березня 2020 року о 15 годині 50 хвилин. В момент спричинення тілесного ушкодження потерпілий був повернутий лівою частиною тіла відносно травмуючого предмету. Будь яких даних про втрату потерпілим свідомості в описової частині наданої медичної документації не існує. Тілесні ушкодження, що мались у потерпілого могли утворитись за обставин вказаних усіма учасниками слідчих дій.
В ході проведення слідчого експерименту 16 квітня 2020 року, свідок ОСОБА_11 в присутності двох понятих, розповів, що 03 березня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він у складі слідчо-оперативної групи прибув за адресою: АДРЕСА_3 . З будинку вийшли ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_10 , який повідомив, що йому на мобільний телефон прийшло смс - повідомлення від ОСОБА_6 з тексом «якщо ти чоловік, то вийди поговоримо». Він, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та дільничним інспектором ОСОБА_12 пішли за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 почали гукати ОСОБА_6 , але ніхто не виходив. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , щоб постукати у вікно, але приблизно хвилин через 10 останні разом з ОСОБА_6 вийшли з двору. В руках у ОСОБА_9 була дерев`яна палка довжиною приблизно 1,5 м.. В руках ОСОБА_6 ніяких предметів не було. Біля двору між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вийшла словесна сварка та образи лунали в обидва боки. В цей час, він разом з ОСОБА_12 намагались припинити конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 о з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку. Він тримав ОСОБА_6 за одяг, так як останній намагався приблизитись до ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_6 вирвався та побіг до ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_10 , то схопив останнього двома руками за одяг в області грудей. З метою припинення сутички між останніми, він наблизився до ОСОБА_6 зі спини та схопив його двома руками за тулуб, та силою відштовхнув його в протилежний бік від ОСОБА_10 . В наслідок чого, ОСОБА_6 опинився на відстані 3-4 метрів від ОСОБА_10 та, не втримавши рівновагу, впав на землю правим боком. Після чого, він намагався дістати ліхтарик зі своєї носимої куртки, як в цей час почув тупий удар та крик ОСОБА_6 . Він направив світло від ліхтарика в бік ОСОБА_6 та побачив, що ОСОБА_9 в руках тримає дерев`яну палку, яку прихопив з собою з подвір`я ОСОБА_24 . Поруч з ОСОБА_9 на землі лежав ОСОБА_24 та тримався лівою рукою за лівий бік і стогнав від болю. Він запропонував ОСОБА_6 викликати швидку медичну допомогу, на що останній відмовився та сказав, що впорається сам, від написання заяви про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , також відмовився.
В ході проведення слідчого експерименту 16 квітня 2020 року, свідок ОСОБА_12 в присутності двох понятих, розповів, що 03 березня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він у складі слідчо-оперативної групи прибув за адресою: АДРЕСА_3 . З будинку вийшли ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_10 , який повідомив, що йому на мобільний телефон прийшло смс - повідомлення від ОСОБА_6 з тексом «якщо ти чоловік, то вийди поговоримо». Він, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та слідчим ОСОБА_11 пішли за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 почали гукати ОСОБА_6 , але ніхто не виходив. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , щоб постукати у вікно, але приблизно хвилин через 10 останні разом з ОСОБА_6 вийшли з двору. В цей час він знаходився біля вхідної хвіртки залізних воріт домоволодіння ОСОБА_6 , яка була відчинена. Посвітивши ліхтариком на ворота він помітив, що з лівої сторони біля залізничних воріт знаходиться шабля. Він вирішив взяти шаблю, щоб ніхто не скористався нею з учасників сварки. В руках у ОСОБА_9 була дерев`яна палка довжиною приблизно 1,5 м., а в руках ОСОБА_6 ніяких предметів не було. Біля двору між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виникла сварка. В цей час, він разом з ОСОБА_11 намагались припинити конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 о з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку. Шаблю, яку він взяв біля воріт ОСОБА_6 , відкинув в протилежний бік від домоволодіння останнього, через дорогу, приблизно на відстані 10-15 метрів. Він, разом з ОСОБА_11 , намагались припини конфлікт між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . В цей час, він помітив, як ОСОБА_6 приблизився до ОСОБА_10 , але ОСОБА_11 зі спини двома руками схопив за тулуб ОСОБА_24 та відштовхнув в протилежний бік від ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_6 не утримався на ногах та впав на землю. В цей момент, він почув тупий удар та крик ОСОБА_6 та побачив ОСОБА_9 , який тримав в руках дерев`яну палку, а поруч з ним на землі лежав ОСОБА_24 та тримався лівою рукою за лівий бік і стогнав від болю. Після чого всі заспокоїлись, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направились в бік свого мешкання. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_6 викликати швидку медичну допомогу, на що останній відмовився, від написання заяви про нанесення йому тілесних ушкоджень, також відмовився.
Отже, перелічені вище перевірені в судовому засіданні докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є належними, бо стосуються обставин, що мають значення для кримінального провадження, є допустимими, бо отримані у законному порядку, та є достовірними, оскільки узгоджуються між собою, з них послідовно та логічно вбачаються встановлені судом обставини події кримінального правопорушення, при яких ОСОБА_9 03 березня 2020 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, біля домоволодіння АДРЕСА_3 , умисно на грунті раптово виниклих неприязних стосунків заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 122 КК України - як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_9 при нанесенні удару потерпілому ОСОБА_6 намагався захистити свого брата ОСОБА_10 від нападу потерпілого, тобто він перебував в стані необхідної оборони, були ретельно перевірені та визнаються судом безпідставними з огляду на наступне.
Згідно із частиною першою статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Таким чином, ст.36 КК України передбачає право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно небезпечного посягання.
Як прямо зазначено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
В той же час встановлені під час судового розгляду обставини кримінального правопорушення, зокрема щодо: подій, які передували конфлікту між обвинуваченим та потерпілим; обставин, за яких обвинувачений та потерпілий опинилися в тому місці ( ОСОБА_9 увірвався до житла потерпілого ОСОБА_6 без законних на то підстав), їхніх фізичних даних, а також інших обставин, пов`язаних з нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень, не дозволяють зробити висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони. Тож суд розцінює таку позицію сторони захисту, як намагання знизити ступінь суспільної небезпечності діяння, що інкримінується ОСОБА_9 та таким чином пом`якшити відповідальність останнього за вчинене.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який в силу ст.89 КК України є не судимим, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює, хоча є працездатним, не має стійких соціальних зв`язків, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлені. Доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_9 щирого каяття не приймаються судом до уваги з огляду на таке. Щире каяття припускає критичну оцінку особою злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. З огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження, відсутність критики своїх дій, впевненість у їх правильності, не усвідомлення серйозності своїх протиправних дій, зухвале ставлення до наслідків у вигляді завдання потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, елементарне не бажання вибачитися перед потерпілим, відсутність бажання відшкодувати шкоду потерпілому,намагання впевнити суд у вчиненні дій у стані необхідної оборони; не свідчить про наявність у ОСОБА_9 щирого розкаяння у вчиненому.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.
Крім того, суду не надано відомостей, ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 стійких соціальних зв`язків, неповнолітніх дітей або інших утриманців.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_9 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній. Згідно описової частини, ОСОБА_9 контроль над емоціями не втрачає, але при вирішенні проблем використовує неадекватні стратегії, які несуть загрозу або шкоду для оточуючих (схильний до фізичної агресії). Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства цілком можливе та не становить небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, частково приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням даних його особи, який в силу ст.89 КК України є не судимим, за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працює, хоча є працездатним, не має стійких соціальних зв`язків, зі слів розлучений,на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також, відсутність критичних висновків своєї поведінки та щирого розкаяння, враховуючи позицію потерпілого, який погодився з думкою прокурора, щодо необхідності призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі; суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе тільки в умовах тримання його в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, але не в максимальному розмірі строку покарання, передбаченого санкцією статті ч.1 ст.122 КК України.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, бо обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню, не встановлено, а враховуючи не усвідомлення обвинуваченим серйозності своїх протиправних дій, зухвале ставлення до наслідків своєї протиправної поведінки, елементарне не бажання вибачитися перед потерпілим, відсутність бажання відшкодувати шкоду потерпілому та обставин вчиненого кримінального правопорушення, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без реального відбування ним покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 50, 65 -67 КК України, ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня фактичного прибуття до відповідної установи виконання покарань.
Виконання вироку в частині вручення ОСОБА_9 припису про виїзд до місця відбування покарання доручити Костянтинівському міськрайонному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області після набрання вироком законної сили.
Речові докази: предмет схожий на шаблю та дерев`яну палку, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області знищити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1