Справа № 496/1727/20
Провадження № 1-кп/496/337/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м.Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново Шибка, Фрунзівського району, Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2020 року ОСОБА_4 перебуваючи в с. Вигода Біляївського району Одеської області та використовуючи обладнання технічно справного спеціального автомобіля - автокрана «МАЗ КС-3577», р/н НОМЕР_1 , виконував роботи з навантажування гусеничного трактору на вантажний автомобіль. Після виконання зазначених робіт ОСОБА_4 повинен був на вказаному автомобілі повернутися до м. Теплодар Біляївського району Одеської області. З метою здійснення подальшого руху ОСОБА_4 привів обладнання автокрану з робочого стану в транспортний стан, при цьому у порушення вимог п.п. 2.3. б), 31.1. Правил дорожнього руху України, яким передбачено: п.2.3. - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; п.31.1. - «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації»; проявивши необережність, у формі злочинної недбалості, перед від`їздом від місця проведення робіт, не дотримався правил технічної експлуатації автокрана, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, а саме не перевірив надійність закріплення належним чином аутригерів, для можливого подальшого безпечного руху для себе та інших його учасників, і того ж дня, приблизно о 12:15 год. приступив до керування спеціальним автомобілем - автокраном «МАЗ КС-3577», р/н НОМЕР_1 . У подальшому, ОСОБА_4 здійснював рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Енергетиків, з боку вул. Космонавтів у напрямку автодороги Т-1619, в с. Вигода Біляївського району Одеської області, зі швидкістю 20-30 км/год, у світлу пору доби в умовах необмеженої видимості, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі руху в кожному напрямку. Приблизно о 12:30 год. здійснюючи рух у вказаному напрямку та проїжджаючи повз групи малолітніх пішоходів, які йшли по правому узбіччю у зустрічному, з автокраном, напрямку водій ОСОБА_4 , у порушення вимог п.п. 1.7., 2.3. б), п.13.1. «Правил дорожнього руху» України, згідно з якими: п. 1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності; п.2.3. - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічно станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.13.1. - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»; особливо уважним та особливо обережним до дітей-пішоходів не був, за дорожньою обстановкою не стежив, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до групи малолітніх пішоходів не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого, проїжджаючи ділянку дороги повз буд. АДРЕСА_2 , правим заднім аутригером керованого ним автокрана, що у процесі руху відкріпився від місця його технологічного кріплення і став виступати за бічні габарити транспортного засобу, надійність фіксації якого, він міг візуально перевірити перед початком руху, скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_6 , який йшов по правому узбіччю у зустрічному напрямку автомобіля, ближче до краю проїзної частини. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітнього пішохіда ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , травмовано та спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, в єдиний комплекс якої входять: лінійний перелом лобної кістки справа з переходом на медіальну (внутрішню) стінку правої орбіти, дах решітчастого лабіринту, стінки основної пазухи, осколковий перелом латеральної (зовнішньої) стінки правої орбіти; черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку середньої важкості; забійна рана лобної області справа, синець повік правого ока, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.7., 2.3. а), б), 13.1. та 31.1. «Правил дорожнього руху» України знаходяться у прямому причино - наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної події та настанням суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Прокурором в інтересах держави в особі КНП «Одеська дитяча клінічна лікарня» Одеської міської ради заявлений цивільний позов у сумі 10963,70 гривень на користь держави у особі КПН «Одеська обласна дитяча лікарня» Одеської обласної ради, у рахунок погашення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати та не позбавляти його права керування автомобілем. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КНП «Одеська дитяча клінічна лікарня» Одеської міської ради визнав в повному обсязі

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме п`ять років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Крім того прокурор просив не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керуванням транспортними засобами.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що будь яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки останній допомагає дитині матеріально.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена в ході судового розгляду.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, добровільне відшкодування збитків потерпілому, вчинення кримінального правопорушення вперше, той факт, що він має на утриманні дитину-інваліда 1 групи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. Суд не вважає такою обставиною вчинення злочину щодо неповнолітньої особи, оскільки обвинувачений вчинив злочин, якій відноситься до категорії необережних, тобто умислу на спричинення шкоди саме неповнолітньому обвинувачений не мав.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про пробацію» під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

За приписами ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Біляївським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 виходячи з того, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик безпеки для суспільства середній, він раніше не судимий, виходячи з чого орган пробації розглядає можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, надає матеріальну допомогу потерпілим, враховує думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, також враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, те, що злочин, який йому інкриміновано є необережним, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України» суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вирішуючи питання, щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, суд виходить із того, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, однак має на утриманні сина ОСОБА_7 , який є інвалідом 1 групи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 з терміном довічно. ОСОБА_7 пересувається лише за допомогою інвалідного візку, а тому для перевезення сина, який потребує медичного обстеження до лікарні, або в інші місця, ОСОБА_4 необхідний транспортний засіб та право на його керування, а тому позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами поставить його родину та сина інваліда у скрутне становище. Також суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання та позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КНП «Одеська дитяча клінічна лікарня» Одеської міської ради про стягнення з обвинуваченого витрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 10963,70 гривень підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим та заявлена сума витрат підтверджується довідкою КНП «Одеська дитяча клінічна лікарня» Одеської міської ради №372 від 17.04.2020 року.

Процесуальні витрати за проведення експертиз, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368 -371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнити, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти у розмірі 10963,70 гривень на користь держави у особі КПН «Одеська обласна дитяча лікарня» Одеської обласної ради, у рахунок погашення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 4576,32 гривень.

Скасувати арешт з автомобілю «МАЗ КС-3577» автокран 10-20 ТС, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року.

Речовий доказ - автомобіль «МАЗ КС-3577» автокран НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

ОСОБА_1