ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5140/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1756/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001704 від 03.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

05.09.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави, оскільки зазначений злочин вчинено з застосуванням насильства.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001704 від 03 вересня 2020 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченою ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку з тим, що 02.09.2020 року три невстановлені особи здійснили розбійний напад на офісне приміщення, де спричинили тілесні ушкодження потерпілому та заволоділи грошовими коштами останнього.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна, той факт, що підозрюваний не працює, тобто не має законного заробітку, єдиним джерелом якого є злочинна діяльність, враховуючи обставини кримінального правопорушення вказують на існування перелічених в ст.177 КПК України ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) до 31.10.2020 року включно.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги в яких просить скасувати зазначену ухвалу та відмовити у задоволені клопотання слідчого.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України не доведено, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливав на потерпілого, перешкоджав кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Посилається на те, що слідчий суддя всупереч вимог КПК України розглянув клопотання після того, як 04.09.2020 слідчим суддею ОСОБА_11 було вже розглянуто клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у задоволенні клопотання було відмовлено.

Підозрюваний ОСОБА_7 також оскаржив судове рішення та просив ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2020 року скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що слідчим не доведено причетності його до інкримінованого злочину, оскільки він ніколи не був присутнім за адресою, яка вказана як місце вчинення злочину.
Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що він має ряд хронічних захворювань, а саме те, що у нього гіпертонія 2-го ступеню, істотне порушення слуху, хронічне захворювання нирок, хронічний гепатит С, післяопераційне обмеження руху правої руки (перелом правої плечової кістки), що, на думку підозрюваного, свідчить про його інвалідність. Посилається на те, що знаходячись під вартою у нього загострились хронічні захворювання та він був переміщений до санітарної частини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційних скарг, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001704 від 03.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

03.09.2020 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04.09.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме відомостями, що містяться у: протоколах допиту потерпілого; протоколах допитів свідків; протоколах огляду місця події від 03.09.2020 та 04.09.2020; протоколі огляду предметів від 04.09.2020 року. (а.с. 10-47)

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не одружений, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків не має та постійного джерела доходів не має.

Крім того, ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваного, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, попередньо розподіливши між собою ролі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб поєднаного із проникненням до іншого приміщення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, проникли до території офісу ТОВ «TASCOM», де знаходився засновник ТОВ «TASCOM» - потерпілий, нанесли йому 4 удари кулаками рук, від чого останній впав на підлогу. Після чого двоє нападників будівельними стяжками одночасно зв`язали руки та ноги потерпілому та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що виразилося у демонстрації предмета схожого на пістолет, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, знайшовши на столі ключ від сейфу, ОСОБА_7 та його спільники заволоділи майном належним потерпілому: грошовими коштами в сумі 1 150 000 доларів США, 50 000 євро, 500 000 грн., мобільним телефоном Samsung Galaxy S10 Plus та наручним годинником торгівельної марки «Tissot PRC 200», то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо непричетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до зазначеного кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має ряд хронічних захворювань, тому не може триматися в умовах ізоляції колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Крім того, як зазначає в апеляційній скарзі сам ОСОБА_7 йому надається медична допомога у зв`язку з його станом здоров`я.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає його перебуванню в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Колегія суддів роз`яснює право підозрюваного подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного, в тому числі, стосовно стану здоров`я.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо повторного подання клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що діючим КПК України не передбачено заборону слідчому або прокурору на звернення до суду з повторним клопотанням про обрання запобіжного заходу затриманому або підозрюваному у відповідності до ч. 2 ст. 185 КПК України.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді