Дата документу Справа № 319/232/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 319/232/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1604/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула 18 листопада 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 липня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Розівка Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_8 , будучи судимим за вчинення крадіжки, маючи не зняту та не погашену судимість, в період іспитового строку вчинив нові умисні злочини проти власності.
Так, ОСОБА_8 , приблизно о 20 годині 00 хвилин 10 лютого 2019 року прибув на територію домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з останнім в кухні вказаного будинку вживали алкогольні напої. Близько 21:00 год. цього ж дня ОСОБА_8 пішов з території домоволодіння ОСОБА_9 , оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.
В подальшому ОСОБА_8 10.02.2019 близько 21:30, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_1 , підійшов до вхідних одностулкових відкотних дверей та ривком правої руки потягнув за ручку дверей внаслідок чого вирвав з лутки гачок, що замикав двері з середини будинку, відчинив вхідні двері та зайшов в приміщення будинку, тим самим проник до нього. Пройшов до кімнати зали, звідки викрав телевізор «LG RAZOR FRAME 42PT250», який належить ОСОБА_9 , та разом з викраденим телевізором вийшов з будинку, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, отже вчинив крадіжку повторно.
Протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4633 грн. 33 коп.
Крім того, ОСОБА_8 13.02.2019 приблизно о 17:20 знаходячись на території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де він спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в кімнаті кухні будинку розпивали спиртні напої, після чого ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_11 , який в цей час розмовляв по телефону Samsung Galaxy S4 Mini в корпусі білого кольору в чохлі (бампер) чорного кольору з СІМ картою Vodafone Україна, власником якого є ОСОБА_10 , та в подальшому по завершенню розмови ОСОБА_8 вирвав телефон з рук ОСОБА_12 . Тримаючи в руках вирваний ним телефон ОСОБА_8 направився до виходу з будинку та в був помічений власником телефону ОСОБА_10 . Останній, розуміючи протиправність дій ОСОБА_8 , вимагав зупинитись та повернути йому телефон. Проте ОСОБА_8 , ігноруючи вимоги ОСОБА_10 , продовжуючи відкрито утримувати у себе телефон, вийшов з будинку та пішов з місця скоєння злочину.
Протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду у розмірі вартості викраденого телефону.

Вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 липня 2020 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироками Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.08.2018 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та Запорізького апеляційного суду від 25 липня 2019 року у виді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі і визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 10 (десять) місяців.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з «23» липня 2020 року.
У строк покарання зараховано попереднє ув`язнення та відбуте покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 25 липня 2019 року з «13» лютого 2019 по «23» липня 2020 із розрахунку день за день.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1859 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_13 за ч.2 ст. 186 КПК України, оскільки ОСОБА_14 не може бути потерпілим за даним епізодом, так як обвинувачений не заволодів телефоном ОСОБА_14 , а взяв телефон із рук ОСОБА_15 , що підтверджено останнім.

Крім того, за епізодом ч.3 ст. 185 КК України вказує, що досудове слідство та сторона обвинувачення фактично не довели вину ОСОБА_13 у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки в порушення вимог ст.ст. 92, 93 КПК України сторона обвинувачення не збирала докази відносно обвинуваченого, а телевізор марки «Самсунг» в розпорядження слідчого привіз батько ОСОБА_13 .

Просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, з урахуванням відсутності клопотання про особисту участь обвинуваченого у судовому засіданні, питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, апеляційний суд у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та закріпленої ст. 22 КПК України загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги, сторона захисту оспорює кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України та вказує на недоведеність органом досудового розслідування вини ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України.

Проте, висновки суду першої інстанції про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України та доведеність його вини за ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Позиція ОСОБА_8 з приводу висунутого обвинувачення полягає у наступному: він придбав у ОСОБА_9 телевізор за 4000 грн., одну тисячу гривень він передав ОСОБА_9 одразу, а решту мав віддати за тиждень, телевізор ОСОБА_9 самостійно відімкнув від розетки та передав йому.

З приводу відкритого викрадення телефону ОСОБА_8 повідомив, що телефон забрав у ОСОБА_12 через борг і поклав до кишені свого одягу, вважавши його власністю ОСОБА_12 , а не ОСОБА_16 .

Незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , вина останнього у вчиненні саме таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчиненого повторно та у відкритому викраденні чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно, як обґрунтовано зазначено у вироку суду першої інстанції, підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Так, за епізодом за ч.3 ст. 185 КК України:

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 10.02.2019 року до нього приблизно о 18:30 прийшов ОСОБА_8 , з яким вони вживали алкогольної напої. Приблизно о 21:00 потерпілий провів ОСОБА_8 зі свого будинку, замкнув двері на гачок та ліг відпочивати у кімнаті, де знаходився телевізор LG, який був увімкнений. Близько 22:00 він прокинувся від того, що телевізор припинив працювати, а він побачив як ОСОБА_8 виносив телевізор з кімнати, перед цим вирвавши зі стіни розетку при відключенні від неї телевізора. Чи бачив ОСОБА_8 , що потерпілий прокинувся та помітив його, ОСОБА_9 не відомо.

При цьому потерпілий чітко пояснював, що жодних домовленостей між ним та ОСОБА_8 з приводу продажу останньому телевізора чи про передачу його у будь-який інший спосіб не було, а тому й звернувся до поліції із заявою про викрадення ОСОБА_8 його телевізора.

Показання потерпілого щодо викрадання ОСОБА_8 телевізору з кімнати будинку, у якій відпочивав потерпілий, узгоджуються із відомостями слідчого експерименту, зафіксованими в протоколі від 20.03.2019 року з відеозаписом і стенограмою до нього, в ході якого потерпілий відобразив обставини скоєного злочину (т.1 а.п. 210-219).

За протоколами огляду місця події від 11.02.2019 року підтверджується місце вчинення кримінального правопорушення, яким є будинок потерпілого ОСОБА_9 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду якого було виявлено та оглянуто коробку від телевізора «LG RAZOR FRAME 42PT250» з серійним номером 110RABX9N501 (т.1 а.п. 169-180).

Дані протоколу огляду місця події від 20.03.2020 року підтверджують пошкодження дверей біля металевого гачку для закриття та стіни біля розетки (т.1 а.п. 220-229).

За показаннями свідка ОСОБА_17 слідує, що 10.02.2019р. близько 21:00 йому зателефонував обвинувачений та запропонував купити телевізор діагоналлю 42 за ціною 3500 грн. Також свідок повідомив, що обвинувачений навіть підтвердив, що телевізор крадений, це і було підставою для відмови купувати у обвинуваченого даний телевізор.

Допитаний свідок ОСОБА_18 пояснив, що потерпілий під час дачі пояснень висловив підозру, що телевізор викрав ОСОБА_8 , який в подальшому під час спілкування з ним визнав, що викрав телевізор у ОСОБА_9 , після чого повідомив батьку обвинуваченого - ОСОБА_19 де знаходиться викрадена річ, і через декілька хвилин ОСОБА_19 привіз телевізор слідчому та повідомив, що викрадений телевізор перебував на горищі його будинку.

Безпосередньо свідок ОСОБА_19 підтвердив, що ним на горищі будинку був виявлений телевізор LG з екраном розміром приблизно 42 дюйми, який наступного дня добровільно передав працівникам поліції, так як дізнався, що його син ОСОБА_8 підозрюється у викраденні телевізора у ОСОБА_9 ..

Згідно протоколу огляду від 14.02.2019 року, на вказаному телевізорі виявлено та вилучені три сліди папілярних узорів (т.1 а.п. 182-185), які відповідно висновку експерта № 13-42 від 14.03.2019 року залишені великим, вказівним та середнім пальцями правої руки ОСОБА_8 (т.1 а.п. 196-205).

За заявою ОСОБА_20 , останній отримав вказаний телевізор на зберігання, впізнавши його як такий, що приналежить йому, що відповідає протоколу пред`явлення речей для впізнання від 20.02.2019 року та фототаблиці до нього (т.1 а.п. 181, т.1 а.п. 196-205).

Висновком експерта № 10-146 від 20.02.2019 визначена вартість телевізора «LG RAZOR FRAME 42PT250», яка складає 4633 грн. 33 коп. (т.1 а.п. 191-194).

Отже, наведені докази, які були надані стороною обвинувачення, повністю узгоджується між собою і доводять вину ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що одночасно спростовує і доводи сторони захисту з приводу того, що обвинувачення в порушення вимог ст.ст. 92, 93 КПК України не збирала докази відносно обвинуваченого.

Таким чином, встановлені обставини перебування телевізора потерпілого на горищі будинку обвинуваченого, наявність на даному телевізорі відбитків пальців обвинуваченого поряд із іншими дослідженими та наведеними у вироку доказами беззаперечно спростовують твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого до скоєння інкримінованої крадіжки.

Перелічені у вироку докази переконують суд в правильності висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за встановлених місцевим судом обставин.

За епізодом за ч.2 ст. 186 КК України:

Протоколом огляду місця події від 14.02.2019 року встановлено місце події, яким є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.п. 100-106).

Допитаний потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 13 лютого 2019 року, перебуваючи за наведеною вище адресою, він дозволив ОСОБА_22 подзвонити дружині з його мобільного телефону, після чого ОСОБА_23 забрав телефон з руки ОСОБА_12 та поклав до свої кишені. Він вимагав у обвинуваченого повернути телефон попередивши, що в іншому випадку заявить до поліції. Обвинувачений ОСОБА_23 не відреагував та вийшов з двору.

Потерпілий ОСОБА_10 вказував про обізнанність ОСОБА_8 щодо приналежності саме йому ( ОСОБА_10 ) вказаного мобільного телефону, оскільки вони не раз бачились з обвинуваченим, коли потерпілий користувався цим телефоном. Зокрема й у день, коли ОСОБА_23 заволодів даним телефоном, перебуваючи у будинку вони дивились на ньому відео.

Потерпілий стверджував, що він вимагав обвинуваченого повернути його телефон, на що обвинувачений не реагував.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що після розмови з дружиною по телефону, який належав потерпілому ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_23 забрав у нього вказаний телефон та повідомив, що телефон поверне після слати боргу. При цьому, потерпілий вимагав обвинуваченого повернути йому його телефон.

Доводи ОСОБА_8 щодо відібрання телефону ОСОБА_11 через наявність у останнього боргових зобов`язань перед обвинуваченим виявляються неспроможними внаслідок показів потерпілого та свідка ОСОБА_11 про обізнанність обвинуваченого щодо приналежності мобільного телефону саме ОСОБА_10 .

Показання потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 щодо обставин заволодіння обвинуваченим телефоном потерпілого узгоджуються з відомостями проведених за їх участю слідчих експериментів від 14.02.2019 року та 27.02.2019 року (т.1 а.п 121-140).

Допитаний свідок ОСОБА_24 , як понятий зокрема підтвердив обставини проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_25 підтвердив показання потерпілого та ОСОБА_11 з приводу того, що ОСОБА_26 висував обвинуваченому вимогу повернути його телефон.

Згідно показань свідка ОСОБА_27 , потерпілий ОСОБА_26 забіг до кімнати і повідомив, що, зокрема ОСОБА_28 пішов з його телефоном.

Отже сукупність досліджених показань засвідчують відкрите викрадення ОСОБА_8 телефону потерпілого ОСОБА_10 , його викриття самим потерпілим та вимагання останнього повернути телефон, а також подальше залишення обвинуваченим місця події,не реагуючи на вимогу потерпілого повернути телефон, засвідчує правильність висновку суду щодо вчинення обвинуваченим саме відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно, та спростовує доводи сторони захисту з цього приводу.

Таким чином, діям ОСОБА_8 дана правильна правова кваліфікація за ч.2 ст.186 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суди при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Стосовно вимог захисника про призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, означених в апеляційні скарзі, то колегія суддів констатує їх невідповідність вимогам ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 липня 2020 року відносно ОСОБА_8 , визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4