В И Р О К
Іменем України

22.07.2020 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер:448/922/17
провадження № 1-кп/448/3/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) об`єднане кримінальне провадження №0000249 від 22.04.2017 року та № 0000585 від 09.09.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, востаннє судимого 23.12.2011 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.1 ст.153, ч.2 ст.187, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання - 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільненого 05.03.2015 року на підставі ст.81 КК України умовно - достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 24 дня,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
учасники процесу:
прокурорка ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 , не з`явилася,
потерпілий ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 22 квітня 2017 року, ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зламавши врізний замок вхідних металевих дверей приміщення будинку, котрий розташований в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , проникли у вищевказане приміщення, звідки таємно викрали металеві дверцята вартістю 173,20 грн., чотири алюмінієві каструлі об`ємом 6л. вартість однієї 165 грн. в загальній сумі 660 грн., одну алюмінієву каструлю об`ємом 2 літри вартість якої становить 145 грн., шість алюмінієвих відер об`ємом 5 л. вартість одного 52 грн., на загальну суму 312 грн., та п`ять чавунних каструль об`ємом 3л. вартість однієї 130 грн., що на загальну суму 650 грн., чим спричинили матеріальної шкоди потерпілій на суму 1940,20 грн.

Він же, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , повторно, в ніч на 11.05.2017 року біля 22:00год., маючи умисел на заволодіння чужим майном з допомогою арматури зламав навісний замок вхідних дерев`яних дверей гаражного приміщення, ОСОБА_6 , що у АДРЕСА_3 звідки таємно викрав швелер 16П довжиною 1,5 м. вартість якого 235,17 грн., швелер 16П довжиною 1.22 м. вартістю 191,27 грн., швелер 16П, довжиною 1,40м. вартістю 219.49 грн., кутник сталевий довжиною 1.27м. вартістю 93.92 грн., кутник сталевий довжиною 1.32 м. вартістю 97.62 грн., кутник сталевий довжиною 1.30м. вартістю 96.14 грн. кутник сталевий довжиною 1.29м. вартістю 58 грн., кутник сталевий довжиною 1.04м. вартістю 46.87 грн., кутник сталевий довжиною 1.05м. вартістю 44.93 грн., кутник сталевий довжиною 1.30м. вартістю 55,63 грн., кутник сталевий довжиною 1.13 м. вартістю 40,85 грн., та металобрухт загальною вагою 210 кг., вартістю 630 грн., чим спричинив ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 1810,03 гривень.

Ухвалою від 06.03.2018 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.185 КК України закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із смертю обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно 22.04.2017 року разом із ОСОБА_8 проник до приміщення будинку ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1940,20 грн. Також зазначив те, що 11.05.2017 року, близько 22.00 год. він разом з тим же таки ОСОБА_8 проникли у гаражне приміщення ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав металеві предмети та речі, а також металобрухт на суму близько 1810, 03 грн. У вчиненому щиро розкаявся. Просив не застосовувати реальної міри покарання. Всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 , підтримав позицію свого підзахисного щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна від неї заява про можливість розгляду даного кримінального провадження за її відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. Оскільки обвинувачений визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілої ОСОБА_5 можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останньої.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив наведені обвинуваченим ОСОБА_3 обставини щодо викрадення у нього ніч на 11.05.2017 року з гаражного приміщення металевих речей і предметів. Просив суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки такий попросив вибачення у нього, а викрадені речі йому частково повернуто.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурорка також не оспорювала фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі і обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ст.349 КПК України, відповідно до яких останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, - суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною повністю.

Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло та інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке як на момент вчинення відповідно до ст.12 КК України (в редакції до 01.07.2020 року), так і на момент розгляду згідно ч.5 ст.12 КК України (в редакції від 01.07.2020 року) відносилось до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне і беззастережне визнання вини, а також відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то слід зазначити, що незважаючи на те, що він знаходиться на обліку у лікаря психіатра, однак виходячи з висновку судово-психіатричної експертизи, з якого відомо, що обвинувачений у період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, а тому на стійке переконання суду останній на думку суду являється осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий раніше судимий за корисливі злочини, посередньо характеризується за місцем проживання, де проживає без реєстрації з матір`ю та сестрою і дітьми такої, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, однак знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері, його роль у скоєному кримінального правопорушення (злочину) та поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_6 , і часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_5 .

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурорки, яка просила призначати покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд погоджується з думкою державного обвинувача та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі у відповідності до ст.ст.124, 126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , в дохід держави.

Цивільний позов потерпілими особами та прокуроркою під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Арешт під час досудового розслідування не накладався.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався та суд не вбачає такий обирати до набранням вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_3 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілими особами та прокуроркою під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази: 3 швейлера 16П, довжиною 1.5м., 1, 22м., та 1.4м., трикутники сталеві 80*80*8мм., довжиною 1,27м., 1.32м., 1,3м., два кутники сталеві70*70*6мм., довжиною 1,29м., 1,04м., три кутники сталеві 63*63*6мм., довжиною 1,05м., 1.3м., 1. 13м. та металобрухт, які знаходяться у камері схову речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути законному володільцю ОСОБА_6 .
Речовий доказ: чавунні дверцята до пічки, які знаходяться у камері схову речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз, зокрема, за проведення товарознавчої експертизи №9/226 від 16.05.2017 року на суму 395, 48 грн. та проведення товарознавчої експертизи №9/362 від 26.06.2017 року на суму 988, 70 грн., а всього експертиз на загальну суму 1384 (одну тисячу триста вісімдесят чотири) гривні 18 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 22.07.2020 року