Провадження № 11-сс/4808/227/20
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2020 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_9 на постанову начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження №0000027 від 13.01.2014 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою постанову слідчого начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 31 липня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000027 скасувати.

В обґрунтування апеляційних доводів потерпіла посилається на те, що слідчим суддею безпідставно не прийняті до уваги всі її твердження стосовно необ`єктивності проведення слідчого експерименту з водієм ОСОБА_11 , протиріч у висновках судово-автотехнічної експертизи від 31.08.2017 №10374/17-52 та повторної судово-автотехнічної експертизи від 30.06.2020 №33024/19-52, неналежної оцінки бездіяльності водія при виявленні перешкоди. Суд не звернув увагу на те, що в слідчому експерименті брали участь поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідами водія ОСОБА_11 та слідчим органом не проводились експериментальні дії на встановлення реальної яскравості світла фар зустрічного автомобіля, що у сукупності із зацікавленими понятими, ставить під сумнів достовірність зафіксованих у слідчому експерименті даних. Зазначає, що проведений з її участю слідчий експеримент також підтверджує необ`єктивність даних, зафіксованих у проведеному із ОСОБА_11 слідчому експерименті. Враховуючи показання ОСОБА_11 про те, що пішохід стояла і не рухалася, а також дані огляду місця події та схематичного плану до нього, потерпіла ставить під сумнів й визначену швидкість руху автомобіля ОСОБА_11 до наїзду на пішохода. При цьому вказує, що ОСОБА_14 не вибігала раптово на проїзну частину дороги, а знаходилась на ній у нерухомому положенні, і ОСОБА_11 маючи об`єктивну можливість виявити пішохода з відстані 32 м, був зобов`язаний застосувати, передбачені ПДР дії для відвернення ДТП. Стверджує, що згідно з наявними у кримінальному провадженні даними, водій ОСОБА_15 мав фактично 2 секунди для того, щоб трішки повернути кермо праворуч та змістити керований автомобіль на 0,15 метра для об`їзду ОСОБА_14 та відвернення її смерті, маючи 2,85 м проїжджої частини дороги. Однак, цим обставинам ні органами досудового розслідування, ні слідчим суддею належна оцінка не дана. Вважає, що в даному випадку наявні порушення водієм ОСОБА_11 Правил дорожнього руху, що виразились у перевищенні швидкості п.12.4, порушенні вимог ч. б п.2.3., яка зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, невиконанні передбачених п.12.3 дій, що призвели до загибелі людини.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосується цього провадження у сукупності.

Згідно ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12 січня 2014 року близько 18 години 15 хвилин в темну пору доби та суху погоду водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки FIAT Doblo, реєстраційний № НОМЕР_1 , та рухаючись ділянкою автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, км. 69+000, що по вул. Львівській у м. Калуші Івано-Франківської області, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_16 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 13.01.2014 року за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 31 липня 2020 року кримінальне провадження №0000027 від 13.01.2014 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Своє рішення слідчий мотивував тим що дорожньо-транспортна пригода сталася унаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_16 , яка у темну пору доби, на неосвітленій ділянці дороги, будучи одягнутою у темний одяг без світлоповертальних елементів, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перетинала проїзну частину за межами пішохідного переходу і опинилася в смузі руху автомобіля, через що її видимість наступила на такій відстані до автомобіля, коли його водій вже не володів технічною можливістю попередити дорожньо-транспортну пригоду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування або безпечного об`їзду. Перевищення водієм ОСОБА_11 швидкості руху (відповідно до висновку № 09/17-100 від 27.02.2014 величина швидкості автомобіля FIAT Doblo реєстраційний № НОМЕР_1 , яку було погашено перед гальмуванням, була не меншою ніж 61…64 км/год) не перебуває у причинному зв`язку із вчиненням наїзду на пішохода, оскільки рухаючись і з максимально-допустимою швидкістю за даних дорожніх умов 60 км/год, він не мав би технічної можливості попередити ДТП. Тому в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 ч. 2 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КК України склад злочину може мати місце лише у випадку порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею належним чином перевірені викладені в скарзі потерпілої ОСОБА_9 підстави для скасування постанови слідчого від 31.07.2020 року, досліджені наявні матеріали в їх сукупності та обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого.

Відповідно до зібраних матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 06.06.2018 року було скасовано постанову слідчого від 05.10.2017 року про закриття даного провадження. Підставою скасування слугувало те, що слідчим не встановлено чи могла потерпіла за час, за який водій ОСОБА_11 на керованому автомобілі подолав відстань з моменту виявлення перешкоди до місця наїзду, покинути смугу руху вказаного автомобіля і таким чином уникнути ДТП; не встановлено та не проведено необхідних слідчих дій із водієм зустрічного автомобіля; не встановлено відповідність дій водія вимогам п.п. 12.4, 12.3 ПДР; слідчий експеримент проведено без врахування світла фар зустрічного автомобіля.

Під час проведення досудового слідства слідчим були виконані вказівки згідно ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 06.06.2018 року та проведено усі необхідні слідчі дії, зібрано об`єктивні дані, що мають значення для досудового розслідування.

Так, під час досудового розслідування проведено інженерно-транспортну експертизу та автотехнічну експертизу, допитано експерта та свідків.

Зокрема, згідно висновку експерта №СЕ-19/109/26-479ІТ/19 від 20.08.2019 року, проведені дослідження дозволяють зробити висновок про те, що для заданого комплексу даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані із виникненням небезпеки (перешкоди) для руху на такій відстані до транспортного засобу, в межах якої водій FIAT Doblo, реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_11 , рухаючись як із швидкістю 61…64 км/год., так із максимально-допустимою для даних дорожніх умов 60 км/год, був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування або безпечного об`їзду перешкоди.

З висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №33024/19-52 від 30.06.2020 року вбачається, що з технічної точки зору в рамках даної експертизи було досліджено питання стосовно «причинного зв`язку між діями учасників ДТП та фактом її виникнення». З причин, детально наведених у дослідницькій частині, у експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія автомобіля FIAT такими, що перебували у причинному зв`язку із настанням даної пригоди. За встановлених слідством обставин виникнення ДТП, з технічної точки зору, у причинному зв`язку із настанням даної ДТП слід вважати появу (вихід) пішохода поза межами пішохідного переходу на проїзну частину, в межах коридору (смуги) руху автомобіля FIAT на відстані, яка не дозволяла уникнути пригоду одноособовими діями, з боку водія транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що вищевказані висновки експертів повністю узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_11 стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди в частині відсутності в нього технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду шляхом екстреного гальмування або безпечного об`їзду пішохода.

Зокрема, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_11 вбачається, що під час керування ним транспортним засобом у темну пору доби, у момент роз`їзду із зустрічним транспортним засобом, він наїхав на пішохода, якого побачив прямо перед своїм автомобілем, що навіть не встиг зреагувати та застосувати екстрене гальмування. Вказує, що пішохід стояв на проїзній частині і вірогідно намагався пропустити автомобіль, який рухався йому назустріч. (Т.1 а.п. 59-62, Т.2 а.п. 73-75)

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2014 р. вбачається, що в результаті перевірки показань ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту було встановлено, що в момент коли на проїзній частині проглядається силует статиста відстань від передньої частини автомобіля до місця наїзду складає 21,4 м(Т.1 а.п.63-65)

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 01.08.2020 р. вбачається, що в результаті перевірки показань ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту було встановлено, що момент виникнення небезпеки для руху транспортного засобу, який наставав за 1,8 с до наїзду на пішохода, останній знаходився на відстані 32 м до передньої частини транспортного засобу ( Т.2 а.п.73-75)

Колегія суддів вважає безпідставними доводи про те, що результати слідчого експерименту викликають сумнів в їх об`єктивності, у зв`язку з тим, що в слідчому експерименті брали участь поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідами водія ОСОБА_11 , оскільки такі доводи носять вірогідний характер щодо особистої заінтересованості понятих.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи про те, що слідчим органом не проводились експериментальні дії на встановлення реальної яскравості світла фар зустрічного автомобіля, що ставить під сумнів достовірність зафіксованих у слідчому експерименті даних.

Колегія суддів звертає увагу на те, що об`єктивність результатів слідчих експериментів залежать від показань ОСОБА_11 стосовно фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, швидкості руху зустрічного транспортного засобу, спрямованості та рівня яскравості світла фар транспортних засобів, відповідності умов за яких проводиться експеримент фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність обґрунтованих сумнівів щодо об`єктивності результатів слідчих експериментів не свідчить про неправильність рішення про закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Результати проведених слідчих експериментів не спростовують доводи ОСОБА_11 про відсутність в нього технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду та встановлюють існування обмеженої видимості пішохода в світлі фар зустрічного транспорту.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи про те, що водій ОСОБА_11 вчинив порушення Правил дорожнього руху, що виразились у перевищенні швидкості п.12.4, порушенні вимог ч. б п.2.3., яка зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, невиконанні передбачених п.12.3 дій, що призвели до загибелі людини, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Для встановлення наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, має бути встановлено не тільки наявність суспільно небезпечного діяння у виді порушення правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечних наслідків у виді настання смерті потерпілої, а і встановлено причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху пішоходом, суд повинен встановити, чи мав водій транспортного засобу можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди свідчать про те, що аварійну ситуацію було створено саме діями пішохода ОСОБА_14 , яка у темну пору доби, на неосвітленій ділянці дороги, перетинала проїзну частину за межами пішохідного переходу і опинилася в смузі руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_11 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Колегія суддів вважає, що дії водія транспортного засобу, який рухався з перевищенням дозволеної швидкості та вчинив наїзд на пішохода, який створив аварійну ситуацію переходячи дорогу з порушенням встановлених Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою за умови, що він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішохода, якби їхав зі швидкістю яка не перевищувала дозволену.

У тому разі коли перевищення швидкості руху транспортного засобу не впливало на наявність у водія транспортного засобу можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду, останній не може бути визнаний винним у вчиненні такої дорожньо-транспортної пригоди, оскільки його дії не знаходились у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які спростовують доводи ОСОБА_11 стосовно того, що він побачив пішохода на відстані, яка не дозволяла йому відвернути наїзд на нього і не мав технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що реакція водія транспортного засобу на виникнення небезпеки певною мірою залежить від того чи свідчила дорожня ситуація, яка існувала перед дорожньо-транспортною пригодою про вірогідність такої пригоди.

Зокрема, колегія суддів вважає, що дорожня ситуація перед дорожньо-транспортною пригодою не свідчила про можливість високої вірогідності виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода, який стояв на проїзній частині ближче до розподільної лінії між зустрічними смугами руху під час роз`їзду із зустрічним транспортним засобом.

Колегія суддів вважає, що слідчий прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки сукупність досліджених доказів свідчить про те, що останній не мав технічної можливості відвернути наїзд на пішохода ОСОБА_16 шляхом застосування екстреного гальмування або безпечного об`їзду перешкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді про відмову у скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2020 року про відмову в задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_9 на постанову начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження №0000027, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5