Провадження №1-кп/522/1925/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0001985, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

27.05.2020 року о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_3 прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок №110.

В указаний день та час ОСОБА_3 , рухаючись поміж рядами указаного магазину в пошуках майна, яке можливо незаконно викрасти, предметом свого злочинного посягання визначив належні ФОП « ОСОБА_5 » кросівки спорт А196-5, марки «Adidas», штучні, білого кольору, артикул 483.

Після чого, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливі мотиви та, переконавшись в тому, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав зі стелажу кросівки спорт А196-5, марки «Adidas», штучні, білого кольору, артикул 483 вартістю 613 грн. 08 коп. належні ФОП « ОСОБА_5 », та одягнув їх, не маючи намір розраховуватись за них, при цьому власні кросівки залишив на стелажі.

Далі, з метою завершення свого злочинного наміру, ОСОБА_3 пройшов повз касову зону магазина «Конфіскат», при цьому не розрахувавшись за вище указане майно, що перебувало на ньому, та спрямував до виходу із магазину, де пройшовши повз противокрадіжні рамки, він був помічений охоронцем магазину.

В цей час охоронець висловив ОСОБА_3 вимогу зупинитись та пред`явити чек про оплату за товар, належний ФОП « ОСОБА_5 », який він взяв у магазині, однак незважаючи на законну вимогу з боку свідка повернути майно, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно, перебуваючи у викрадених кросівках почав бігти.

Виконавши всі дії, які вважав за необхідні для закінчення злочину, ОСОБА_3 вибіг із магазину на вулицю, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час спроби зникнути з місця вчинення правопорушення був затриманий охоронцем магазину, а викрадені кросівки були повернуті у магазин.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України - закінчений замах на вчинення злочину на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного злочину, та підтвердив обставини вчинення злочину, що описані в обвинувальному акті.

Потерпіла ФОП « ОСОБА_5 » до судового засідання не з`явилась, та письмово просила проводити судове засідання без її присутності, та повідомила про те, що матеріальна шкода їй відшкодована шляхом повернення їй викраденого майна, і просила застосувати покарання до обвинуваченого на розсуд суду.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного злочину повністю доведена.

Враховуючи вимоги ст.337 КПК України дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, як закінчений замах на вчинення злочину на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода відшкодована.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у вигляді штрафу.

Суд приходить до висновку, що більш суворі види покарання, передбачені у санкції ч.1 ст.186 КК України не можуть бути призначені, так як менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таке покарання буде відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України.

На час вчинення кримінального правопорушення 27.05.2020 року санкцією ч.1 ст.186 КК України був передбачений штраф у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно до нової редакції ч.1 ст.186 КК України з 01.07.2020 року передбачений штраф від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу, з урахуванням вимог ст.5 КК України у редакції Закону №270-VI від 15.04.2008 року, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення, та передбачав більш м`яке покарання у вигляді штрафу за ч.1 ст.186 КК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України. Керуючись ст.ст. 100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, ст.68 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті у вигляді штрафу у розмірі 1700 /тисяча сімсот/ гривень на користь Держави України.

Речовий доказ ДВД диск з надписом «Verbatim»із відеозаписами камер відеоспостереження за адресою: м. Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок №110, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ кеди чоловічі чорного кольорувважати повернутими обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю.

Речові докази: кросівки спорт А196-5, марки «Adidas», штучні, білого кольору, артикул 483, та протикрадіжні кліпси вважати повернутими потерпілій ФОП « ОСОБА_5 » за належністю.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

26.08.2020