ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6381/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1928/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001528 від 29.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваного, а також передбачене за інкримінований йому злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного у майбутньому та у зв`язку з чим він може переховуватись від слідства та впливати на свідків і учасників процесу у даному кримінальному провадженні.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_6 має бути обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року задоволено частковоклопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 07.12.2020 року включно, та заборонено залишати місце постійного мешкання у період часу з 20:00 години до 06:00 години наступного дня без дозволу слідчого, прокурора чи суду та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не залишати населений пункт, в якому він проживає (Харківська область, м. Мерефа) без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до органів ДМС свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (за наявності).

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що слідчий суддя не врахував що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, дані про особу підозрюваного, а також органом досудового розслідування в ході допиту встановлено, що безпосередній родич не заперечуватиме проти цілодобового проживання ОСОБА_10 у нього, у зв`язку із запропонованим запобіжним заходом.

Крім того, під час розгляду клопотання про цілодобовий домашній арешт, підозрюваний ОСОБА_11 , надаючи пояснення з приводу підозри та можливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повідомив, що ніде не працює, на обліку у Центрі зайнятості не перебуває та не вживав будь-яких заходів з метою працевлаштування, інших доходів не має, окрім тих грошових коштів, які його тітка надавала для побутових потреб, на яке він послався як на підставу прохання щодо застосування домашнього арешту саме у нічний час.

Таким чином, обмеження періоду застосування домашнього арешту певним періодом доби (нічний час) з огляду на ніби-то обґрунтованість доводів захисту щодо намірів ОСОБА_10 влаштуватися на роботу та заробляти собі на життя, які він протягом якнайменш останнього місяця до вчинення кримінального правопорушення стосовно малолітньої потерпілої жодним чином не намагався впровадити, не є обґрунтованим на думку органу досудового розслідування та жодним чином не співмірне встановленим ризикам щодо, зокрема скоєння нового злочину особою, якій повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, одночасно перебуваючи на обліку уповноваженого органу з питань пробації, на час іспитового строку.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001528 від 29.09.2020, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_12 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

03.10.2020 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 має наміри влаштуватись на роботу.

Колегія суддів не може погодитись з доцільністю такого висновку слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні дій, які кваліфікуються за ч.4 ст.152 КК України, тобто дійсексуального характеру, пов`язаних з насильницьким проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка недосягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, що свідчить про суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: протоколах допитів потерпілої, свідків, протоколі огляду місця події.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 не одружений, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Крім того, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.02.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у тому, що вчинив новий злочин під час іспитового строку, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваного, що об`єктивно вказує про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Таким чином, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею домашній арешт лише у нічний час не відповідає меті застосування запобіжного заходу та не здатен запобігти ризикам, передбаченими ч.ч. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин вчинений відносно малолітньої особи, що незважаючи на презумпцію невинуватості, у даному випадку, превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного, обставини справи містять специфічні факти, а матеріали, характеризуючі особу підозрюваного, вказують на існування ризиків, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ч.4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що слідчий суддя за наслідком розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу може застосувати до підозрюваного лише запобіжний захід, про який йдеться в поданому слідчим чи прокурором клопотанні, або ж відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки визначення виду запобіжного заходу, який буде необхідним та достатнім для цілей досудового розслідування відноситься до компетенції прокурора. Однак слідчий суддя допустив процесуальне порушення та частково задовольнив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обрав ОСОБА_6 домашній арешт у нічний час, про обрання якого не йшлося у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України вищенаведене порушення належить вважати істотними, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року скасувати і постановити нову.

Задовольнити клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 02 грудня 2020 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді