Справа № 460/5967/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/797/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 09 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та продовжено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стадники Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

строк тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 06 вересня 2020 року включно.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відсутні будь-які посилання на докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_7 . Звертає увагу, що до клопотання не додано документів чи доказів, які обґрунтовують ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 , а текст клопотання складає з себе переписаний обвинувальний акт, який був направлений в Яворівський районний суд Львівської області. Судом також не враховано характеристику ОСОБА_7 та інші обставини, які впливають на обрання запобіжного заходу, а також те, що ОСОБА_7 тримається під вартою уже 1 рік 8 місяців. Вважає, що не можна залишити поза увагою той факт, що ОСОБА_7 під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не порушував його і жодних зауважень з цього приводу до нього не було.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 460/5967/18 в провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 липня 2020 року продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 06 вересня 2020 року включно.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який встановлено покарання - позбавлення волі на строк від семи до десяти років; ризики, які були підставою продовження запобіжного заходу, не зникли, а саме: обвинувачений, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими він перебуває у дружніх відносинах, на потерпілу, матиме реальну можливість щодо вчинення нових кримінальних правопорушень, може ухилитися від суду, а судове провадження не завершено.
При цьому, судом було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, сімейний (розлучений) та майновий стан, те, що ОСОБА_7 не працює, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не судимий.
Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.
Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 09 липня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_9 Ревер