ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого, діючого в інтересах КП МТК «Калинівський ринок» адвоката ОСОБА_8 , кримінальне провадження № 0000183 від 19.03.2018 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 01 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України та призначено йому покарання у виді 3-х років обмеження волі.
На підставі ст. ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного судом основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах КП МТК «Калинівський ринок» задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП МТК «Калинівський ринок»» матеріальну шкоду в розмірі 546108,38 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч сто вісім гривень тридцять вісім копійок), а також на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 12 584 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Згідно вироку районного суду, обвинувачений ОСОБА_6 , який діяв на підставі запису про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця
Провадження №11-кп/794/353/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч. 1ст.270 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10
№0006901, згідно договору №793/5тс від 01.12.2017 року про надання в користування торговельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок», отримав від КП МТК «Калинівський ринок» право на строкове платне користування торговельним місцем № 57, облаштованого торговельним об`єктом павільйоном, який є його власністю, для здійснення продажу килимових виробів та підлогового покриття.
01 березня 2018 року фізичними особами підприємцями ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було подано заяву генеральному директору КП МТК «Калинівський ринок» ОСОБА_12 про переоформлення права користування торговельним місцем (павільйоном) № 58 на території КП МТК «Калинівський ринок», що розташований по вул. Калинівській, 13-А, в м. Чернівці, відповідно до якої з 02.03.2018 року право на користування торгівельним місцем № 58 належить ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи користувачем торгових павільйонів №№ 57, 58 на території КП МТК «Калинівський ринок», маючи безпосереднє право здійснювати за погодженням з Ринком за рахунок власних коштів реконструкцію, технічне переоснащення або інші поліпшення торговельного об`єкта, розміщеного на торговельному місці, що визначено п.3.1.3 договору №793/5тс від 01.12.2017 року про надання в користування торговельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок», маючи намір на проведення ремонтних робіт у торговельних об`єктах №№ 57, 58, які знаходились у його користуванні, звернувся із заявою на проведення робіт та необхідними для цього документами до адміністрації КП МТК «Калинівський ринок», з метою отримання наряду-допуску на виконання тимчасових вогневих робіт, керуючись Положенням про порядок проведення суб`єктами господарювання реконструкції або поліпшення торгівельних об`єктів та пунктів зберігання товарів на території КП МТК «Калинівський ринок», затвердженим наказом КП МТК «Калинівський ринок» № 97 від 17.04.2015 року.
Адміністрацією КП МТК «Калинівський ринок» в особі провідного інженера з охорони праці ОСОБА_13 , після розгляду заяви ОСОБА_6 та дослідження наданих ним документів до заяви, було видано наряд-допуск №195 від 13.03.2018 року на виконання тимчасових вогневих робіт, згідно з яким 19.03.2018 року з 08:00 год. до 20:00 год. повинні проводитись ремонтні роботи по встановленню перегородки в середині павільйону №58, ремонт металевих стелажів та встановлення металевого обладнання (стелажі, полки) павільйону № НОМЕР_1 . Відповідно до виданого наряду-допуску встановлено, що виконавцем робіт, зварником обраним приватним підприємцем, повинен був бути ОСОБА_14 , який разом із ОСОБА_6 належним чином пройшли Інструктаж щодо заходів пожежної безпеки.
ОСОБА_6 , будучи особою, на яку покладено забезпечення вимог пожежної безпеки положень, які встановлюють норми і правила щодо запобігання виникненню пожеж, зокрема ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 року та інших нормативно-правових актів, нехтуючи дотриманням встановленими законодавством правилами пожежної безпеки, що стосуються попередження виникнення і поширення пожеж, з необережності, яка є злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг би їх передбачити, шляхом залучення до виконання електрозварювальних робіт сторонньої особи, яка хоч і являється фахівцем у сфері зварювань, проте не вказана у наряді-допуску №195 від 13.03.2018 року, достовірно знаючи, що допуск такої особи до ремонтних робіт, участь в яких належно не затверджена адміністрацією КП МТК «Калинівський ринок» - заборонено, надав усну вказівку ОСОБА_15 проводити електрозварювальні роботи. Внаслідок цього, 19.03.2018 року приблизно о 13:00 год. відбулося загорання товарів, а саме, килимових виробів, у приміщенні торгівельного павільйону № 25, який знаходився поряд з місцем проведення ремонтних робіт, що поширилося на суміжні торгівельні павільйони та спричинило неконтрольоване горіння, яке супроводжувалось знищенням матеріальних цінностей, що належать КП МТК «Калинівський ринок» знищенням 43 торгівельних павільйонів та частковим пошкодженням 7 павільйонів, чим заподіяв вказаному комунальному підприємству майнової шкоди у великому розмірі.
Згідно висновку експерта від 29.03.2019 року № 7-Б, вартість фактично виконаних робіт у торгівельному секторі № 5 у зв`язку з проведенням комплексу аварійно-відновлювальних робіт по ліквідації наслідків пожежі 19.03.2018 року складає 447233,27 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, тобто в порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі.
На вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 01 червня 2020 року адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив вказане рішення районного суду, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 270 КК України скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 за ч.1 ст. 270 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Зокрема, вказував на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні будь-які посилання на конкретні нормативні акти по пожежній безпеці, які були порушені обвинуваченим. Стаття 270 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_6 є бланкетною, а тому вважає, що в оскарженому рішенні мають бути зазначені конкретні пункти та статті нормативних актів, які були порушенні винною особою (закони, інструкції, статути, положення, стандарти, правила, вказівки). Однак суд обмежився лише посиланням на ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, Правила пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 року та інші нормативно правові акти, виключно в контексті обов`язку додержання вимог Правил пожежної безпеки ОСОБА_6 без жодної конкретизації.

Стверджує, що зміст показань свідків, потерпілого та інші докази, що надані суду прокурором і які досліджувалися в суді першої інстанції, свідчать лише про подію пожежу 19.03.2018 року, з осередком у приміщенні торгівельного павільйону № 25 сектору КП МТК «Калинівський ринок» та підтверджують факт проведення зварювальних робіт ОСОБА_15 , який є фахівцем у сфері зварювань в контейнері № 58. Разом з тим, вони не містять жодного доказу щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_6 і ніяким чином не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між будь-якими його діями і пожежею.

Вважає, що об`єктивна сторона вказаного правопорушення включає такі обов`язкові елементи: 1) діяння (як дія, так і бездіяльність) у формі порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки; 2) наслідки у вигляді виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі; 3) причинний зв`язок між вказаним діянням і наслідками.

Тому залучення до виконання електрозварювальних робіт сторонньої особи, яка хоч і являється фахівцем у сфері зварювань, проте не вказана в наряді- допуску № 195 від 13.03.2018 року не є елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 270 КК України, адже саме по собі воно не призводить до суспільно-небезпечних наслідків, передбачених у цій статті та такий зв`язок із наслідками жодним чином не підтверджується.

Вказував і на те, що згідно Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року №1417, керівник підприємства чи структурного підрозділу, де проводяться вогневі роботи на тимчасових місцях, зобов`язаний оформити наряд-допуск на виконання тимчасових вогневих робіт. За наявності на підприємстві відомчої пожежної охорони або державної пожежної охорони, яка обслуговує підприємство на договірних засадах, наряди-допуски на виконання тимчасових вогневих робіт повинні бути погоджені з ними напередодні виконання робіт з установленням відповідного контролю (абзац 6, п.1.1, глави 1 розділу VII Правил по пожежної безпеки).

Однак, всупереч вказаним вимогам, наряд-допуск не погоджувався з відомчою пожежною та державною охороною, що підтверджується не заповненими графами, які наявні на виданому обвинуваченому наряді-допуску № 195 від 13.03.2018 року ( провідний інженер з охорони праці ОСОБА_13 , яка не є посадовою особою відомчої пожежної та державної охорони затверджувала наряд-допуск). Вказане свідчить про те, що зазначений документ був виданий з порушенням Правил пожежної безпеки в Україні, але суд зазначеним обставинам не дав належної оцінки. Тому вважає, що факт допущення ОСОБА_6 до робіт іншої особи, ніж зазначеної в наряді допуску не може бути причиною пожежі.

Стверджує, що при проведенні електрозварювальних робіт, їх учасниками були дотриманні всі без виключення правила пожежної безпеки, що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами щодо конструкцій контейнера, однак суд на вказані обставини також не звернув уваги, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Посилався і на те, що судом не був належним чином обґрунтований розмір спричиненої майнової шкоди та причинний зв`язок між допущеними порушеннями вимог пожежної безпеки, якщо такі мали місце і виникненням безпеки.

Зокрема, зазначав про те, що висновком будівельно-технічної експертизи № 7-Б від 29.03.2019 року судом була встановлена майнова шкода у великому розмірі, що спричинена пожежею. Однак вважає, що вказаний висновок не містить посилань на правовстановлюючі документи і експертом оцінювалась вартість новоствореного нерухомого майна та виконання певних робіт без встановлення наявності чи відсутності такого майна до пожежі, без врахування залишкової вартості будівельних матеріалів та конструкцій, які тільки частково були пошкоджені пожежею.

Крім цього, посилався і на те, що експерт ОСОБА_16 під час роз`яснення свого висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7-Б від 29.03.2019 року, в судовому засіданні суду першої інстанції чітко вказав, що цим висновком не встановлюється розмір матеріальної шкоди завданої пожежею. Тому вважає, що майнова шкода у даному кримінальному провадженні не була встановлена. Щодо ціни пошкодженого та знищеного майна, у даній експертизі також немає жодних відомостей, які би вказували на їх вартість. Тобто предметом дослідження була відповідність наданим ринком актів КБ-2в, виконаним роботам.

Вказував і на те, що згідно протоколу огляду місця події та обвинувального акту, щонайменше 7 контейнерів були пошкоджені. Однак, зазначене не було предметом дослідження при проведенні будівельно-технічної експертизи. Тобто згідно даного висновку, питання щодо вартості знищеного та пошкодженого майна внаслідок пожежі не ставилось і не розглядалось, а об`єктом дослідження були аварійно-відновлювальні роботи. Крім цього, зазначав, що матеріальні цінності, які зазначені в акті обстеження основних засобів в торговельному секторі №5 для визначення збитків, що були завдані підприємству МТК КМ «Калинівський ринок» під час пожежі 19.03.2018 року, не відображені у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Тому вважає, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 7-Б від 29.03.2019 року не є тим висновком, який визначає розмір шкоди у даному кримінальному провадженні, а оскільки розмір матеріальної шкоди потерпілому в провадженні не встановлений, то відповідно до ст. 270 КК України, даний злочин є з матеріальним складом, що свідчить про те, що взагалі відсутня подія злочину і в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений вказаною статтею.

Також звертав увагу і щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зокрема, зазначав, що під час проведення досудового слідства у даному кримінальному провадженні, огляд місця осередку виникнення пожежі торгівельного павільйону № 25, не проводився і не було з`ясовано, ні щодо апарату, яким того дня проводились зварювальні роботи, ні вид зварювальних швів, ні висота виконання робіт. Відповідні об`єкти не були вилучені у встановленому порядку, передбаченого чинним кримінально- процесуальним законодавством і в якості речових доказів не були долучені до матеріалів кримінального провадження.

При цьому, висновок експерта № 18-П від 26.11.2018 року, в частині визначення джерела запалювання та причини виникнення пожежі, вважає неналежно вмотивованим та науково необґрунтованим в повній мірі ( це стосується відповідей на запитання №№2,3,4), оскільки він не містить категоричної відповіді на поставлені питання, а тому судом він не міг бути покладений в основу обвинувального вироку.

Вважає, що в контейнері №58, де варили стійки зі сторони входу до нього, не було жодних горючих металів і що пожежа виникла не в ньому, а у контейнері № 25, який відділявся суцільними подвійними металевими стінами (перегородками) без жодних щілин.

Стверджував, що при проведенні електрозварювальних робіт були повністю дотримані вимоги Правил пожежної безпеки в Україні і це підтверджується показаннями свідків ( ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які припускають, що за день до події, яка сталась 19.03.2018 року, у сусідньому контейнері могли забути виключити обігрівач) та іншими доказами, наявними у матеріалах справи, на які суд не звернув уваги.

Зазначав, що в контейнері №25 версія щодо можливості виникнення пожежі внаслідок теплових проявів електричної енергії (коротке замикання, перевантаження, виникнення великих перехідних опорів) не розглядалась взагалі. При цьому, версія щодо короткого замикання, яке би спричинило пожежу, відпрацьовувалась лише в контейнері №58 і на експертизу № 19/14-2/11-СЕ/18 від 09.07.2018 р.(т.2 ,а.п. 125-137) подавались відрізки електропроводів. Разом з тим, із вказаної експертизи вбачається, що осередок пожежі знаходився в контейнері №25.

Вказував і на те, що встановити чи був підпал чи ні, на відеозаписах встановити неможливо, оскільки із опису висновку експерта № 18-П від 26.11.2018 року в розділі «Аналіз відеоматеріалів» відеозаписи з радіусу контейнера № 25, де сталась пожежа, а саме, до 13.00 год. відсутні.

Посилався і на те, що обставини додержання вимог пожежної безпеки на КП МТК «Калинівський ринок» в частині порушень, які спричинили поширення пожежі та істотно могли б вплинути на висновки суду, не розглядались взагалі.

Вважає, що відеозаписи, а саме, відомості з DVD-R диску, з логотипом Verbatim, камери 507.4, 507.4,508.2,508.4 (т.3, а.п. 134), отриманні органом досудового розслідування не у встановленому законом порядку та є фрагментами. Відповідно висновок експерта № 18-П від 26.11.2018 року в частині часу та осередку виникнення пожежі ґрунтується на вказаних відеозаписах, що є також недопустимим.

Звертав увагу і на те, що 13.01.2020 року при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме, при допиті експертів сторони обвинувачення ОСОБА_16 та ОСОБА_18 і при повторному допиті свідка обвинувачення - ОСОБА_12 , головуючим двічі було грубо порушено право на перехресний допит (п.5 ч.2 ст. 87 КПК України), що позбавило сторону захисту можливості реалізувати своє право на вказаний допит.

При цьому зазначав, що журнали судових засідань не відповідають вимогам ст. 108 КПК України, оскільки у них відсутня фіксація сторони захисту щодо навідних питань прокурора. Вважає, що зазначені порушення створили не рівні умови для сторін кримінального провадження та позбавили сторону захисту користуватись своїми процесуальними правами, що мало наслідком неповного та поверхневого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, представника потерпілого, діючого в інтересах КП МТК «Калинівський ринок» адвоката ОСОБА_8 , прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, надавши учасникам процесу слово в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та які оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок суду, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог статей 370374 КПК України.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Так, як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, зокрема, із обвинувального акту (т. 5, а.п.1-14) та вироку суду першої інстанції (т.6, а.п. 187-196), що ОСОБА_6 обвинувачено та визнано винуватим за те, що будучи користувачем торгових павільйонів №№ 57, 58 на території КП МТК «Калинівський ринок» і, маючи безпосереднє право здійснювати за погодженням з Ринком за рахунок власних коштів реконструкцію, технічне переоснащення або інші поліпшення торговельного об`єкта, розміщеного на торговельному місці, останній в порушення ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 року та інших нормативно-правових актів, нехтуючи дотриманням встановлених законодавством Правил пожежної безпеки, залучив до виконання електрозварювальних робіт сторонню особу, яка хоч і являється фахівцем у сфері зварювань, однак не була вказана у наряді-допуску №195 від 13.03.2018 року, (заборонено адміністрацією КП МТК «Калинівський ринок). У зв`язку з цим, 19.03.2018 року приблизно о 13:00 год. відбулося загорання товарів, а саме, килимових виробів, у приміщенні торгівельного павільйону № 25, який знаходився поряд з місцем проведення ремонтних робіт, що поширилося на суміжні торгівельні павільйони та спричинило неконтрольоване горіння, яке супроводжувалось знищенням матеріальних цінностей.

Таким чином, як органами досудового розслідування, так і судом першої інстанції, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 270 КК України, тобто, у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі.

Згідно ст. 270 КК України, предметом злочину є майно, природні ресурси або інші предмети, які здатні горіти.

Об`єктивна сторона даного злочину полягає в порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину є наслідки: шкода здоров`ю людей або майнова шкода у великому розмірі.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується тим, що стосовно порушення вимог пожежної безпеки може бути як умисел, так і необережність, а щодо наслідків (шкода здоров`ю людей або майнова шкода) - лише необережність.

Суб`єктом злочину може бути будь-яка особа, яка досягла 16-річного віку.

Таким чином, диспозиція ст. 270 КК України є бланкетною, яка відсилає суб`єктів правовідносин до іншої норми.

Із вказаного слідує, що для належної кваліфікації злочину, передбаченого ст. 270 КК України перш за все встановлюються нормативно-правові акти, які регулюють охоронювані кримінальним законом суспільні відносини.

Тобто злочин, передбачений ст. 270 КК України є злочином із так званим матеріальним складом і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони є не будь-які з допущених особою порушення нормативно-правових актів, які стосуються питань пожежної безпеки, а лише ті з них, які спричиняють суспільно-небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1,2 ст. 270 КК України і є безпосередньою причиною їх настання та перебувають з ними у причинному зв`язку.

Таким чином, зміст диспозиції вказаної статті перебуває у прямій залежності від інших законів та підзаконних нормативно-правових актів України і в першу чергу це від Правил пожежної безпеки в Україні, які хоч і мають допоміжне значення для вказаної кримінальної норми, однак без їх існування, дана норма кримінального закону є фактично не діючою.

Однак, як встановлено колегією суддів, ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду першої інстанції не було чітко конкретизовано причин з яких сталася пожежа та не зазначено, які саме пункти Правил пожежної безпеки в Україні порушив ОСОБА_6 ..
Крім цього, з положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України слідує, що обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони.
Колегія суддів вважає, що відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення, унеможливило якісно і в повній мірі здійснювати ОСОБА_6 право на захист від пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим, ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Кримінальне процесуальне законодавство України, як передбачено ч.5 ст.9 КПК України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини у п.34,35 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» , № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому ( рішення від 1 березня 2001р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

До того ж, як слідує із наданих матеріалів справи, що в рамках даного кримінального провадження, з урахуванням обставин виникнення, розповсюдження та гасіння пожежі, була проведена пожежно технічна експертиза №18-П від 26.11.2018 року ( т.3, а.п.а.п.-182-213).
У вказаному висновку експертом зазначалось, що відповісти на питання щодо недотримання ОСОБА_6 . Правил пожежної безпеки, які були допущені ним під час проведення зварювальних робіт, також не представилось можливим.

Також судом першої інстанції не був спростований висновок експерта №18-П від 26.11.2018 року (пожежно технічна експертиза) та органу досудового слідства щодо осередку пожежі, а саме, торгового павільйону № 25.

Крім цього, завданнями кримінального провадження, у відповідності до ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна.
Згідно вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Статтею 270 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі. Та за те саме діяння, якщо воно спричинило загибель людей, майнову шкоду в особливо великому розмірі або інші тяжкі наслідки.
Приміткою до зазначеної норми встановлено, що майнова шкода вважається заподіяною у великих розмірах, якщо прямі збитки становлять суму, яка в триста і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а в особливо великих розмірах - якщо прямі збитки становлять суму, яка в тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Із обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , зокрема висновку судової будівельно-технічної експертизи №7-Б від 29.03.2019 року (т.4, а.п. 202-210) вбачається, що вартість фактично виконаних робіт у торгівельному секторі №5 у зв`язку із проведенням комплексу аварійно-відновлювальних робіт по ліквідації наслідків пожежі 19.03.2020 року складає 4472333,27 грн.
Отже, в результаті пожежі, КП МТК «Калинівський ринок» ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду у великому розмірі в сумі 4472333,27 грн., яка більше, ніж в 300 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
У зв`язку з цим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.270 КК України, як порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, які спричинили виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі.
Разом з тим, як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, що в суді першої інстанції КП МТК «Калинівський ринок» було заявлено цивільний позов щодо завданої підприємству матеріальної шкоди на суму 546108,38 грн. Суд при винесенні, вироку вказану суму заявленого позову задовольнив повністю.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому, п.2 ч.3ст. 374 КПКУкраїни визначає, що у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Разом з тим, районний суд, задовольняючи повністю поданий цивільний позов КМ МТК «Калинівський ринок» на суму на суму 546108,38 грн., у винесеному рішенні не навів мотивів щодо незгоди із заподіяною майновою шкодою на суму 4472333,27 грн., встановленою висновком експерта при проведенні судової будівельно-технічної експертизи №7-Б від 29.03.2019 року (т.4, а.п. 202-210) .
Згідно ч.10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у постанові, ухвалі, вироку.
Колегія суддів вважає, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не можна вважати сформульованим належним чином, оскільки розмір заподіяних збитків КП МТК «Калинівський ринок» чітко не був встановлений, ні органом досудового розслідування, ні судом.
Крім цього, вартість нерухомого майна та виконання певних робіт оцінювалась експертом без встановлення наявності чи відсутності такого майна до пожежі та без врахування залишкової вартості будівельних матеріалів і конструкцій, які тільки частково були пошкоджені пожежею.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, вищезазначене свідчить про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку суду відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню.

При новому розгляді справи, суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини справи, дати оцінку здобутим доказам, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги, і, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у даному кримінальному провадженні порушення є істотними в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, а тому, у відповідності до ч.6 ст.9, ст.7, ст.412, ст.415 КПК України вирок районного суду підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
При призначенні нового судового розгляду, апеляційний суд відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо вказаного підлягають перевірці під час нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 270 КК України - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий[підпис]ОСОБА_10

Судді:[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_19 . Даній

Копія, згідно з оригіналом
Суддя
Чернівецького апеляційного суду _________________

ОСОБА_20 (підпис)