ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2372/20 Справа № 206/2253/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
лікаря-психіатра (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8
особи стосовно якої вирішується
питання про продовження примусових
заходів медичного характеру (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року письмову заяву представника КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної Ради лікаря психіатра ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 було задоволено та продовжено останньому застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом строком до 6 місяців.
Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів, в письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 80 від 14.05.2020 року психіатричного обстеження хворого ОСОБА_9 зазначено, що за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_9 без позитивної динаміки, емоційні прояви залишаються неврівноваженими, нестійкими, ставлення до скоєного та його наслідків поверхневе, що не виключає його соціальної небезпеки для себе та оточуючих, а тому комісія лікарів прийшла до висновку, що останньому доцільно продовжити примусові заходи медичного характеру.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах особи стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2020 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що у висновку комісії лікарів психіатрів № 80 від 14.05.2020 року відносно ОСОБА_9 , на яку в своїй ухвалі посилається суд, зазначено такий діагноз, якого в МКХ-10 взагалі немає. До того ж, на думку апелянта, цей висновок і висновок лікарів-психіатрів № 1195 від 21.11.2019 року, на підставі якого ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року було змінено примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_9 з суворого нагляду на посилений, взаємовиключні і такі, що суперечать один одному, оскільки діагнози хвороби в них різні. Також захисник вважає, що у висновку коміссії лікарів-психіатрів № 80 від 14.05.2020 року не зазначена оцінка ризику скоєння ОСОБА_9 суспільно- небезпечного діяння, її взагалі ніхто не проводив.
Окрім цього, адвокат зауважує, що законодавець не надавав права в даному випадку суду вирішивати питання про госпіталізацію ОСОБА_9 , оскільки він вже госпіталізований до СЗНПД з посиленим наглядом, а ще суд в своєму рішенні невірно зазначив психіатричний заклад.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення особи, відносно якої продовжені примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника медичного закладу - лікаря-психіатра ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За положеннями частини першої статті 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно наданих матеріалів, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 80 від 14 травня 2020 року, вирішив, що в даному випадку необхідно продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 19 березня 2012 року відносно ОСОБА_9 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, та змінених ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року на примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом.
Такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи, і узгоджується з вказаними вище вимогами закону.
Перевіривши надані матеріали, зокрема висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 80 від 14 травня 2020 року, заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження докази недоцільності продовження раніше призначеного ОСОБА_9 примусового заходу медичного характеру, на що є посилання в поданій апеляційній скарзі, як і зазначення апелянта про відсутність в МКХ-10 вказаного у даному висновку діагнозу та про суперечність і взаємовиключність висновків лікарів-психіатрів № 1195 від 21.11.2019 року та № 80 від 14 травня 2020 року.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_9 госпіталізовано до психіатричного закладу з суворим наглядом, як особу, що вчинила суспільно-небезпечні діяння, передбачені п.п.1,6,9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК України, та яка страждає на хронічне психічне захворювання.
Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 19 березня 2012 року до ОСОБА_9 були застосовані примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом. Знаходився у ДФ СЗНПД ДУ ЦПЗМНА МОЗ України з 13.06.2012 року по 18.12.2019 року. У зв`язку з покращенням психічного стану ОСОБА_9 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року примусові заходи медичного характеру були змінені на посилений нагляд. Був госпіталізований до КП ДБКЛПД ДОР у відділення для застосування примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом 18.12.2019 року.
Як убачається з наданих матеріалів, з ОСОБА_9 проводилась індивідуальна корекційна робота за психоосвітньою програмою з інформуванням хворого про прояви психічного захворювання, його перебігу, необхідність адекватного лікування, скерованого на подолання загострення хвороби, формування навичок комунікації з оточуючими. Останній доступний мовному контакту. Орієнтований в місці, часі, своїй особистості вірно. Емоційно примітивний, низькодиференційований. На запитання відповідає простими фразами. Мислення конкретне. Судження поверхневі, легковажні. Загальний запас знань низький, словниковий запас бідний. Пам`ять розвинута слабко, механічно. Про скоєне повідомляв, що тоді був п`яний, він мене позвав для того, щоб їх пограбувати, а вийшло, що він їх вбив, а я підпалив дім». Формально погоджується з протиправністю скоєного. Обіцяє більше так не робити. Себе вважає психічно здоровим, повідомляє, що дуже сильно хоче додому, до сестри. Критичні, прогностичні і адаптаційні здібності порушені. Увага з деякими труднощами розподілу; показники пам`яті у межах норми, темп психічних процесів дещо уповільнений. Мислення з тенденцією до конкретизації, всі розумові процеси операційного компоненту мислення доступні, але рівень їх низький. Інтелект відповідає легкій розумовій відсталості. Емоційно стриманий, контролює прояви емоційних реакцій, агресії не виявляє, навпаки, досить вдало вибудовує міжособистісні стосунки; перебуванням на лікуванні не обтяжується, при оцінці скоєного злочину прагне зменшити ступінь своєї вини; намагається триматися непомітно, при цьому спостерігає та контролює все навколо.
Тож, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від №80 від 14.05.2020 року за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_9 без позитивної динаміки, емоційні прояви залишаються неврівноваженими, нестійкими, ставлення до скоєного та його наслідків поверхневе, що не виключає його соціальної небезпеки для себе та оточуючих, а тому комісія лікарів прийшла до висновку, що останньому доцільно продовжити примусові заходи медичного характеру.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі та доводів, наведених адвокатом та його підзахисним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4