Справа № 1-кп/593/25/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області

"29" січня 2021 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарях

судового засіданні - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

Прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

Обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисників обвинуваченого

ОСОБА_7 (адвокатів)- ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Обвинуваченого - ОСОБА_10 .

Захисника обвинуваченого

ОСОБА_10 (адвоката) - ОСОБА_11

Перекладачів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Спеціаліста суду ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення :

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баранівка Бережанського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, розлученого, утриманців немає, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - за ч.2 ст. 121 КК України;
- ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, не одруженого, утриманців немає, зареєстрованого з 18 грудня 2020 року у квартирі АДРЕСА_3 , проживаючого станом на 19 серпня 2019 року по АДРЕСА_4 , раніше не судимого, - за ч.2 ст. 121 КК України; -
В С Т А Н О В И В:
У післяобідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), 19 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_10 спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_15 перебували біля Будинку культури, що за адресою м. Бережани, вул. Тернопільська, де розпивали алкогольні напої. Під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_7 із ОСОБА_15 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, переслідуючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс один удар ліктем правої руки ОСОБА_15 в область обличчя від чого останній впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, 19 серпня 2019 року в післяобідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи рішуче та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_15 , який в цей момент підвівся на ноги, та почав наносити численні удари кулаками по тулубу ОСОБА_15 , від яких потерпілий знову впав на землю, однак ОСОБА_7 продовжив наносити травмуючі удари ногами в область голови та тулуба потерпілого.

В подальшому, до ОСОБА_7 та ОСОБА_15 підійшов ОСОБА_10 , та спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи рішуче та цілеспрямовано, для досягнення спільної злочинної мети, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, переслідуючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, із значною силою також почав наносити травмуючі удари ногами в область голови та тулуба ОСОБА_15 .

Своїми умисними діями ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_7 спричинили ОСОБА_15 наступні тілесні ушкодження:

- закрита черепно-мозкова травма, з крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, яка створювала реальну небезпеку для життя, в момент її спричинення та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень;

- поширений крововилив м`яких тканин голови: численні синці, садна обличчя, волосистої частини, порушення цілісності зчленування між кістками та хрящами носа, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- закрита травма з двобічними переломами п`ятнадцяти ребер, по кількох лініях, з ушкодженнями пристінкових та легеневого листів плеври та тканини правої легені; наслідки внутрішньо грудної кровотечі; поширені крововиливи у м`які тканини передньої та правої бокової поверхні грудей; синців та кількох саден шкірних покривів; садно задньої поверхні правої половини, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- два садна лівої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинули, залишивши ОСОБА_15 лежати на землі у вказаному місці, де згодом 19 серпня 2019 року біля 20 годин 10 хвилин ОСОБА_15 госпіталізований до Бережанської центральної районної лікарні та 19 серпня 2019 року о 22 години З0 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, з масивними внутрішньочерепними підоболонковими крововиливами, наступного набряку речовини головного мозку, його здавлення і дислокації стовбура мозку у великий потиличний отвір, що призвело до порушення життєво важливих функцій організму, настала смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю; відмовився давати суду показання по суті справи, поряд з цим пояснив, що не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, все відбулося саме так, як вказано в обвинуваченні. Також обвинувачений запевнив суд, що не мав умисного наміру позбавляти життя потерпілого, який був його товаришем, щиро кається у вчиненому, просить суд його суворо не карати, призначити покарання по можливості з меншим строком відбування покарання у виді позбавлення волі, врахувавши те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, те, що він добровільно явився до правоохоронних органів після вчинення злочину, також те, що він увесь час давав визнавальні показання і допомагав слідству, фактично має на утриманні 15-ти-літнього сина й доньку колишньої дружини від першого шлюбу; категорично запевнив суд, що у подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав до суду письмову заяву, яку підтримав у судовому засіданні, згідно якої повідомив суд, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України, а саме у тому, що 19 серпня 2019 р. близько 13 години 00 хв., перебуваючи в м. Бережани по вул. Тернопільська, після того як він умисно наніс один удар ліктем правої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_15 , від якого той впав на землю, вони разом із ОСОБА_10 , умисно били ногами в голову та груди потерпілого ОСОБА_15 , внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином повністю визнав і не оспорив всі обставини згаданого інкримінованого йому кримінального правопорушення, так як викладено в обвинувальному акті, з кваліфікацією його дій погодився повністю. У зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, просив суд визнати недоцільним дослідження обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Як у заяві, так і у судовому засіданні запевнив суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження його права апеляційного оскарження вказаних обставин і що така його позиція є добровільною (т.3 а.с.164).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 із клопотанням свого підзахисного погодилася й щодо його задоволення не заперечила.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю; відмовився давати суду показання по суті справи, поряд з цим пояснив, що не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, все відбулося саме так, як вказано в обвинуваченні. Також обвинувачений запевнив суд, що не усвідомлював, що внаслідок його дій можуть настати наслідки у виді смерті потерпілого й не бажав настання таких наслідків, запевнив суд про своє щире каяття і що, усвідомивши наслідки вчиненого, у майбутньому таке не повторить, просить суд його суворо не карати, призначити покарання мінімальним терміном позбавлення волі. При цьому просить врахувати що у нього є хворий батько - інвалід, який потребує його допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_10 також подав до суду письмову заяву, яку підтримав у судовому засіданні, згідно якої повідомив суд, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України, а саме у тому, що 19 серпня 2019 р. близько 13 години 00 хв., перебуваючи в м. Бережани по вул. Тернопільська, після того як ОСОБА_7 умисно наніс один удар ліктем правої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_15 , від якого той впав на землю, він разом із ОСОБА_7 , умисно били ногами в голову та груди потерпілого ОСОБА_15 , внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином повністю визнав і не оспорив всі обставини згаданого інкримінованого йому кримінального правопорушення, так як викладено в обвинувальному акті, з кваліфікацією його дій погодився повністю. У зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, просив суд визнати недоцільним дослідження обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Як у заяві, так і у судовому засіданні запевнив суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження його права апеляційного оскарження вказаних обставин і що така його позиція є добровільною (т.3 а.с.165-166).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 із клопотанням свого підзахисного погодився й щодо його задоволення не заперечив.

Потерпіла ОСОБА_16 у судове засідання по розгляду даного кримінального провадження не з`явилася, подала суду письмову заяву, у якій зазначила, що вона підтримує раніше подану заяву про проведення судового розгляду цієї справи без її участі. Претензій морального та матеріального характеру до обвинувачених у неї немає, цивільний позов вона до них не заявляє. Одночасно повідомила суд, що у випадку повного визнання обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, повного визнання і не оспорювання ними всіх обставин такого кримінального правопорушення і їх згоди з кваліфікацією їх дій, вона не заперечує, щоб відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження обставин вчиненого ними кримінального правопорушення. Запевнила суд, що правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження її права апеляційного оскарження вказаних обставин. Така її позиція є добровільною. Щодо виду й терміну покарання, яке на її думку має бути призначене обвинуваченим з врахуванням повного визнання ними своєї вини, то не заперечує, щоб покарання було призначене їм із застосуванням статті 69 КК України і могло бути менше меншого від нижчої межі санкції ч.2 ст. 121 КК України, а саме 5 (п`ять років) позбавлення волі, які обвинувачені на її думку повинні відбувати реально, в місцях позбавлення волі. (т.3 а.с.167).

Прокурор погодився із згаданими заявами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також із заявою потерпілої ОСОБА_16 , заперечень щодо їх задоволення не має.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що, як обвинувачені, так і решта учасників судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, взявши до уваги та врахувавши в цій частині письмову заяву потерпілої ОСОБА_16 , суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянув справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правильною кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України - заподіяння ОСОБА_15 умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

З огляду на вищевикладене, суд також вважає правильною кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст. 121 КК України - заподіяння ОСОБА_15 умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 повинні понести покарання.

Відповідно до ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно довідки характеристики вих. №-310 від 20 серпня 2019 року, виданої Курянівським сільським головою Бережанського району Тернопільської області, зауважень зі сторони виконкому сільської ради до зареєстрованого в с.Павлів Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_7 , не було, компрометуючих матеріалів на вказану особу немає, депутатом Курянівської сільської ради він не є. До складу його сім`ї входять сестра й три племінники (т.3 а.с.173).

На диспансерному обліку в нарколога та психіатра ОСОБА_7 не перебуває, раніше не судимий ( т.3 а.с.172,175 ) .

Як вбачається із висновку судової-психіатричної експертизи №-388 від 12 вересня 2019 року ОСОБА_7 , в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За теперішнього часу ОСОБА_7 психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними і застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( т.3 а.с. 176-177).

Згідно акту огляду №-295 від 12 вересня 2019 року спеціальної медичної комісії КУТОР Тернопільського обласного наркологічного диспансеру у ОСОБА_7 наркологічних захворювань не виявлено (т.3 а.с.178).

Як вбачається із виписки медичної карти стаціонарного хворого №02/09301, ОСОБА_7 в період з 14 вересня по 01 жовтня 2018 року проходив лікування у Тернопільській Університетській лікарні з приводу закритої черепно-мозкової травми (05 вересня 2018 року), забій головного мозку, середнього ступеня важкості, субдуральний крововилив справа, судомний синдром, забійна рана м`яких тканин надбрівної ділки справа ( т.3 а.с.215 ).

Визначаючи вид й термін покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відбулося коли той перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд прийшов до переконання, що за таких обставин виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

У той же час, суд вважає, що передбачений санкцією ч.2 ст. 121 КК України термін такого виду покарання, стосовно ОСОБА_7 є надто суворим.

За змістом частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненому злочині визнав себе винним повністю, щиро розкаявся, добровільно з`явився у правоохоронні органи та з самого початку давав правдиві та визнавальні покази, активно сприяв органам слідства у розкритті злочину, фактично позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, оскільки компрометуючих його відомостей не повідомлено, раніше не судимий, відомостей про притягнення його до адміністративної чи до кримінальної відповідальності у судовому засіданні не здобуто, має задовільний стан здоров`я, претензій матеріального чи будь-якого іншого характеру потерпіла сторона до нього немає й фактично клопоче про застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст. 69 КК України й визначення йому терміну покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що зазначені обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми підставами для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.69 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

Згідно медичної довідки (т.1 а.с. 201-203), фельдшера Чортківської міської медичної частини №-26 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Тернопільській області (згідно супровідного листа від 06 квітня 2020 року за вих. 66) - ув`язнений ОСОБА_10 має захворювання: хронічна люмбоішалгія з больовим синдромом, миготлива аритмія, тахісистоличний варіант.

Згідно довідки характеристики вих. №-5189/101/01-19 від 20 серпня 2019 року, виданої спеціалістом 1 категорії загального відділу міської ради, ОСОБА_10 не є депутатом міської ради і компрометуючими даними на нього Бережанська міська рада не володіє (т.3 а.с.185).

На диспансерному обліку в нарколога та психіатра ОСОБА_10 не перебуває, раніше не судимий ( т.3 а.с.187,186) .

Згідно акту огляду №-296 від 12 вересня 2019 року спеціальної медичної комісії КУТОР Тернопільського обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_10 наркологічними захворюваннями не страждає (т.3 а.с.188)

Як вбачається із висновку судової-психіатричної експертизи №-389 від 12 вересня 2019 року, ОСОБА_10 в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав. За теперішнього часу ОСОБА_10 психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними і застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т.3 а.с.189-190).

Згідно довідки №-5057 від 18 грудня 2020 року, ОСОБА_10 зареєстрований як разом проживаючий із своїм батьком ОСОБА_17 у квартирі АДРЕСА_3 ( т.3 а.с.208).

Як вбачається із довідки №-66 від 26 січня 2021 року ОСОБА_17 (який є батьком обвинуваченого ОСОБА_10 ) має захворювання цукровий діабет, тип ІІ важка форма, хронічна хвороба нирок 1 ст., гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, високий ризик кардіоваскулярних ускладнень, гіпертензивне серце, є інвалідом 3 групи загального захворювання довічно, має проти покази до важкої фізичної праці. ( т.3 а.с.214).

Визначаючи вид й термін покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , враховуючи, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відбулося коли той перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд прийшов до переконання, що за таких обставин виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

У той же час, суд вважає, що передбачений санкцією ч.2 ст. 121 КК України термін такого виду покарання, стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 є надто суворим.

За змістом частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_10 у суді свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, шкодує про вчинене, фактично позитивно характеризується по місцю проживання, є особою молодого віку, зареєстрований і має постійне місце проживання із батьком, котрий має ряд хронічних захворювань і є інвалідом 3 групи пожиттєво, раніше не судимий, відомостей про притягнення його до адміністративної чи до кримінальної відповідальності у судовому засіданні не здобуто, претензій матеріального чи будь-якого іншого характеру потерпіла сторона до нього немає й потерпіла фактично клопоче про застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст. 69 КК України й визначення йому терміну покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що зазначені обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми підставами для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 ст.69 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

Згідно протоколу затримання особи від 20 серпня 2019 року, ОСОБА_7 затриманий в якості підозрюваного 20 серпня 2019 року о 15 год 55 хв. (т.3 а.с.179-182).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року, підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави ( т.1 а.с.47-48).

У подальшому, вказаний вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 змінено не було, продовжено й він застосовується і на даний час.

Клопотань від учасників процесу щодо зміни чи скасування обраного обвинуваченому ОСОБА_7 такого заходу забезпечення кримінального провадження до суду не надійшло, прокурор клопоче про його продовження до набрання вироком законної сили, і суд не вбачає підстав для його зміни чи скасування, а тому вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, залишити його без змін й продовжити його дію стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили на строк, визначений законом.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року ОСОБА_10 затриманий в порядку ст. 208 КПК України в якості підозрюваного 20 серпня 2019 року о 02 год 00 хв. ( т.1 а.с. 45-46).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року, підозрюваному ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави( т.1 а.с.45-46).

У подальшому, вказаний вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 змінено не було, продовжено й він застосовується і на даний час.

Клопотань від учасників процесу щодо зміни чи скасування обраного обвинуваченому ОСОБА_10 такого заходу забезпечення кримінального провадження до суду не надійшло, прокурор клопоче про його продовження до набрання вироком законної сили, і суд не вбачає підстав для його зміни чи скасування, а тому вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, залишити його без змін й продовжити його дію стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили на строк, визначений законом.

Питання про відшкодування процесуальних витрат та про речові докази, а також про вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні, - вирішити відповідно до вимог кримінально-процесуального судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 370-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яким, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 п`ять (років).

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 20 серпня 2019 року.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження - тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, продовживши термін його дії з 29 січня 2021 року до 25 березня 2021 року (включно).

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яким, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 п`ять (років).

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з 20 серпня 2019 року.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження - тримання під вартою ОСОБА_10 залишити без змін, продовживши термін його дії з 29 січня 2021 року до 25 березня 2021 року (включно).

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової дактилоскопічної експертизи від 03 жовтня 2019 року №-1.4-696/19 в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп.

Речові докази, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області, -

Знищити:

- Пластиковий стаканчик, упакований в сейф-пакет НПУ із биркою Тернопільського обласного б`юро СМЕ;
- Пластиковий стаканчик, упакований в сейф-пакет НПУ INZ 1097717;
- Три пачки з під сигарет упаковані в сейф-пакет НПУ INZ 1097718;
- Пластикова пляшка «Ліптон», упакована в сейф-пакет НПУ ЕХР0269062;
- Пластикова коробка, упакована в сейф-пакет НПУ ЕХР0269056;
- Пляшка з під горілки «Графська», упакована в сейф-пакет НПУ ЕХР0269063;
- Тампони зі змивами з рук ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , зрізи нігтів ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , чотири недопалки сигарет, фрагменти кори дерева, фрагменти бинта, тампони змиву з стаканчика, взірці волосся ОСОБА_15 , упаковані в сейф-пакет НПУ INZ 1096910;
- штани типу спортивні, сірого кольору, натільна білизна (труси) в клітку червоного кольору та сандалі чоловічі, світло-коричневого кольору, упаковані в сейф-пакет НПУ INZ4017365 із биркою Тернопільського обласного бюро СМЕ.
Повернути Стецику Михайлові ОСОБА_18 :
- Взуття ОСОБА_7 , а саме туфлі чорного кольору шкіряні на шнурівці 44 розміру, упаковані в сейф-пакет, який зав`язаний ниткою, кінці якої скріплені биркою з печаткою Тернопільського обласного б`юро СМЕ;
- Одяг ОСОБА_7 , а саме: футболку синього кольору з написом білими літерами на передній частині «РМР MATRIX», джинсові штани, шкарпетки білого кольору з чорним малюнком у вигляді трикутника, упаковані в сейф-пакет, який зав`язаний ниткою, кінці якої скріплені биркою з печаткою Тернопільського обласного б`юро СМЕ.
Повернути ОСОБА_10 :
- Взуття ОСОБА_10 , а саме: кросівки червоного кольору та носки, упаковані в сейф-пакет, який зав`язаний ниткою, кінці якої скріплені биркою з печаткою Тернопільського обласного б`юро СМЕ;
- Одяг ОСОБА_10 , а саме: футболку сірого кольору та джинсові шорти, упаковані в сейф-пакет, який зав`язаний ниткою, кінці якої скріплені биркою з печаткою Тернопільського обласного б`юро СМЕ.
Повернути у Чортківську міську медичну частину №-26 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Тернопільській області (м.Чортків, вул.Л.Українки, 3 Тернопільської області) медичну карту амбулаторного хворого №-185/19 на ім`я ОСОБА_10 (зберігається у матеріалах кримінального провадження т.3 а.с.207).

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обвинуваченим також роз`яснюється їх право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1