Справа № 357/122/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні у місті Біла Церква кримінального провадження № 0000765, внесеного до Єдиного дерравного реєстру досудових розслідувани 25.02.2020 відносно
ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000765 від 25.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час судового розгляду обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , в порядку ст. 350 КПК України, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки останній добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії, додавши до свого клопотання відповідну довідку. Додатково пояснив, що дійсно звернувся до лікувального закладу після того, як обвинувальний акт був направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, тому що зробити це раніше не дозволяло скрутне матеріальне становище. Щоб розпочати лікування потрібно було зібрати кошти в розмірі 5 000.00 грн.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що останній звернувся до лікувального закладу після направлення кримінального провадження до суду та після проведення у справі підготовчого судового засідання перед розглядом справи по суті не з метою лікування, а з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлював, що вчинив злочин під час іспитового строку.

Суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується правоохоронними органами у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав в повному обсязі, зазначивши, що звернувся до лікувального закладу добровільно.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Отже, ч. 4 ст. 309 КК України передбачений спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слід зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, допускається лише за умови, що особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав добровільного звернення особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При вирішенні заявленого клопотання, судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження, зі слів прокурора відсутня інформація щодо потреби ОСОБА_3 у лікуванні від наркоманії, таким чином суд не може встановити обов`язкову підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачену ч. 4 ст. 309 КК України, а саме страждав чи ні обвинувачений ОСОБА_3 на наркоманію.

Дослідивши надану медичну довідку, видану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 17.02.2021 вих. № 9 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на лікуванні у медичному центрі ФОП ОСОБА_5 з 05.06.2020 по теперішній час з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності від опіоїдів.
Зазначену довідку суд визнає хибною, оскільки остання містить інформацію лише про факт проходження лікування та про те, який діагноз був встановлений у особи, яка його проходила.
Також, суд враховує час звернення за лікуванням обвинуваченим ОСОБА_3 від наркоманії, а саме з 05.06.2020, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 31.03.2020 та отриманий ним 01.04.2020, тобто звернення за лікуванням відбулось після закінчення досудового слідства та звернення до суду з обвинувальним актом.
Таким чином, суд даючи оцінку зазначеному факту, вважає, що бажання лікуватися у обвинуваченого виникло безпосередньо перед судовим розглядом справи, що дає суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 при зверненні до медичного центру ФОП ОСОБА_5 05.06.2020 за лікуванням, мав на меті ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним проходженням лікування від наркоманії не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1