Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6604/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 16 вересня 2020 року повернуто обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0004618 від 03.11.2018р. про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України повернуту прокурору Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку вимог ст. ст. 314-316 КПК України. Посилається на те, що ухвала суду є необгрунтованою. Вказує, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вказував на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, проте із такими висновками погодитись не можна, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження. Зазначає, що посилання суду на ст.91 КПК України про те, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) є зайвим, оскільки межі підготовчого розгляду визначені ст.314 КПК України, а процедура доказування події кримінального правопорушення, проводиться на стадії судового розгляду, межі якого визначаються в порядку, передбаченому ст.337 КПК України. Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до оцінки сформульованого стосовно ОСОБА_9 обвинувачення, що є предметом судового розгляду. Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004618 стосовно ОСОБА_9 , місцем вчинення злочину є проспект Незалежності поряд з вулицею Вільський Шлях у місті Житомирі. Таким чином, беручи до уваги те, що проспект Незалежності у місті Житомирі розташований виключно на Богунському районі міста Житомира, висновок суду першої інстанції про неможливість вирішення на стадії підготовчого судового засідання питання про територіальну підсудність кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , з урахуванням адміністративного розподілу районів м. Житомира є необгрунтованим. Так, зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке лише підлягатиме доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст.338 КПК України, не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду та має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України. Із обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулюванню обвинувачення із зазначенням встановленого місця вчинення злочину. А тому, підстави для повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі суду, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому послідовно викладені відомості, зазначена правова кваліфікація цього правопорушення, з посиланням на положення закону і статті КК України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також всі інші вимоги, встановлені статтею 291 КПК України в обвинувальному акті виконано, а висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не ґрунтується на законі.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Представник потерпілих не заперечив проти апеляційної скарги прокурора.

Інші учасники процесу в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та дату розгляду вказаного провадження. Від захисника ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без нього та його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників процесу апеляційного розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Стаття 291 ч.2 КПК України зазначає, що обвинувальний акт повинен містити певні відомості, які перераховані в п.п.1-9 вказаної статті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, виходив з його невідповідності положенням ст.291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду.

З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне погодитися.

Так крім іншого, відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав доведеними.

При цьому відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 даного Кодексу до таких фактичних обставин, які прокурор вважає доведеними, а в подальшому, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, та оцінці судом відноситься подія кримінального правопорушення, в тому числі і його місце вчинення. Зазначене місце повинно бути чітко визначеним, оскільки обвинувачений повинен чітко розуміти, в чому його обвинувачують та мати можливість захищатися від такого обвинувачення.

Разом з тим викладаючи фактичні обставини події правопорушення ОСОБА_9 щодо порушення ним правил безпеки руху, результатом чого стала конкретна дорожньо-транспортна пригода у вигляді наїзду на пішоходів, конкретного місця такої ДТП слідчим та прокурором вказано не було, а зазначено було лише, що ОСОБА_9 рухався проїзною частиною проспекту Незалежності зі сторони вул. Вільський Шлях в напрямку вул. Покровської в м.Житомирі…та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , хоча таку можливість мали, оскільки наїзд на пішоходів можливий лише в конкретно визначеному місці.

При цьому, враховуючи те, що відповідно до положень ст. 337 КПК України, якими передбачено межі судового розгляду, такий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд у разі призначення обвинувального акту щодо ОСОБА_9 до розгляду був би позбавлений можливості та повноважень самостійно визначати конкретне місце можливого вчинення ним правопорушення, а розраховувати на подальшу зміну прокурором обвинувачення шляхом уточнення фактичних обставин відповідно до положень ч.2 даної статті, на можливість чого посилається автор апеляції, суд при вирішенні питання щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду за таких обставин не має права.

Слушним також є і твердження суду про те, що місце вчинення кримінального правопорушення відіграє вирішальну роль при визначенні територіальної підсудності кримінального провадження, а в подальшому і законності рішення суду з огляду на можливе порушення правил підсудності.

При цьому твердження прокурора про те, що проспект Незалежності у місті Житомирі розташований виключно в Богунському районі міста Житомира, а тому висновок суду першої інстанції про неможливість вирішення, на стадії підготовчого судового засідання, питання про територіальну підсудність кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , з урахуванням адміністративного розподілу районів м. Житомира, не спростовує в даному випадку необхідності повернення обвинувального акту прокурору, оскільки територіальна підсудність повинна бути чітко визначена, виходячи саме з фактичних обставин, зазначених саме в обвинувальному акті, тобто в залежності від конкретного місця кримінального правопорушення.

Не знайшли свого підтвердження також і доводи апелянта про те, що повертаючи обвинувальний акт з вказаних в ухвалі підстав, суд, вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до оцінки сформульованого стосовно ОСОБА_9 обвинувачення, що є предметом судового розгляду, оскільки як вже зазначалося вище, доказуванню в ході судового розгляду і оцінці судом підлягають обставини, чітко визначені в обвинувальному акті, і саме на вказаній стадії судового провадження в суді першої інстанції суд має виявити недоліки обвинувального акту, які в подальшому унеможливлять прийняття ним законного та обгрунтованого рішення з огляду відсутності повноважень на усунення вказаних недоліків під час судового розгляду.

З огляду на викладе, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, та повернув його прокурору, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: