Справа № 442/4483/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/858/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою зі зміною прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

встановила:
Даною ухвалою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання як такого, що довів своє виправлення.
Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу зі змінами в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.
Апелянт покликається на те, що, як вбачає з особової справи та характеристик ОСОБА_7 , сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень та його бажання працювати в останній рік, зокрема перед настанням пільги умовно-дострокового звільнення, не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для умовно - дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнала позитивних змін.

Апелянт вважає, що клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальним. Сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків протягом останнього року не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, а тому не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Такий висновок можна зробити з того, що позитивно ОСОБА_7 став характеризуватися лише з 13.06.2019, тобто з часу відбування покарання у ДУ «Дрогобицька ВК -40». Він з цього часу до дисциплінарної відповідальності не притягувався, двічі заохочувався адміністрацією колонії за сумлінне ставлення до роботи. На даний час засуджений працевлаштований у цеху по висушуванню дров. Однак під час відбування покарання з 2013 по 2019 роки у ДУ «Копичинській ВК-11» він характеризувався посередньо, не був працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.

Апелянт наполягає, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів бажання виправитися.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджено 13.09.2013 Богуславським районним судом Київської області, за ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення ним особливо тяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі і на час розгляду справи в суді першої інстанції, тобто станом на 28.07.2020, останній фактично відбув більше як три чверті строку покарання і невідбутими залишились 1 рік 8 днів. Кінець строку відбування покарання настане 04.08.2021.

Згідно наданої начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_9 суду першої інстанції характеристики, від 10.06.2020, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно: за час відбування покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» дотримувався встановлених вимог режиму утримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Два рази заохочений за сумлінне ставлення до праці і зразкову поведінку. Працевлаштований в цеху сушіння дров, до роботи ставиться добросовісно. Поставлені завдання виконує своєчасно і якісно. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці, дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Задіяний до реалізації диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Реалізовує дану програму, відвідує церкву в установі. Приймає участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу духовно-просвітницької секції відділення. Відвідує заходи виховного характеру, робить для себе правильні висновки. По характеру спокійний, врівноважений, вимогливий до себе, в колективі засуджених не конфліктний, в побуті дисциплінований. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Підтримує соціальні зв`язки з рідними, одержує від них посилки (передачі) і бандеролі. У разі умовно-дострокового звільнення від відбування покарання буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

На дану апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_7 подав заперечення в яких просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення так, як він своєю сумлінною працею довів намір на виправлення. З апеляцією прокурора не згідний, оскільки за весь час відбування покарання адміністраціями колоній він лише заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У колоні № 112 його до праці не залучали, бо її мали ліквідовувати, у колонії № 40 він відразу пішов працювати і за сумлінну працю був заохочений двічі за півроку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, міркування засудженого, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, тобто задовольнити його клопотання, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
У відповідності із ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання.

Відповідно до ст. 107 КВК України, належне виконання законних вимог представників адміністрації виправної колонії та дотримання встановлених норм щодо порядку і умов відбування покарання є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України суд повинен брати до уваги не лише доводи клопотання засудженого, а й інші дані щодо засудженого у їхній сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та довідки про заохочення і стягнення засудженого від 10.06.2020, за підписом начальника ДУ «Дрогобицька ВК №40» ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_7 відбув встановлену законом частину покарання, необхідну для умовно-дострокового звільнення; залучений до праці; двічі заохочувався і на нього не було накладено дисциплінарних стягнень лише протягом останнього року відбування покарання у ДУ «Дрогобицька ВК-40»,

Апеляційні вимоги викладені прокурором в апеляційній скарзі були предметом розгляду в суді першої інстанції і, хоча в ухвалі суду першої інстанції детально, обґрунтовано сформовано відповіді на вимоги прокурора, але при цьому суддею неналежно було враховано, що ОСОБА_7 був скоєний особливо тяжкий злочин, яким позбавив життя людини, та міри призначеного вироком суду покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Колегія суддів дійшла переконання, що сумлінна праця та поведінка засудженого лише на протязі останнього року не сприяла його виправленню і відповідно це не може слугувати підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Згідно п.2 ч.1 ст. 409 підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2020 щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-достроковому звільненні не є законною, а тому підлягає скасуванню у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2020 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: