ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1820/20 Справа № 192/2240/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000576 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, який був зареєстрований до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» та перебуває в Дніпропетровській установі виконання покарань №4, має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодруженого, на утриманні дітей не має, не є інвалідом, раніше судимого:
1.)11 квітня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
2.)18 травня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 6 днів;
3.)13 березня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
4.)11 березня 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
5.)29 березня 2012 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі;
6.)30 листопада 2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
7.)20 лютого 2017 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 5місяців арешту;
8.)01 березня 2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
9.)20 червня 2017 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі;
10.)09 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 3 місяці позбавлення волі;
11.)25 вересня 2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
12.) Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року визначено остаточний строк покарання за наявності двох вироків 5 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки шість місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року до покаранням за цим вироком, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.
Строк покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 06 лютого 2020 року, зарахувавши таким чином в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 лютого 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення один день позбавлення волі.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 17 вересня 2019 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, начальник відділення СПС №8 Солонянської виправної колонії №21 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_8 , який є представником адміністрації Солонянської виправної колонії №21, ОСОБА_7 в присутності інших працівників Солонянської виправної колонії №21, було об`явлено, що згідно графіку двохгодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС № 8, з яким ОСОБА_7 було ознайомлено завчасно 30 серпня 2019 року, він зобов`язаний в порядку черги приступити до вологого прибирання підвіконня кімнати виховної роботи відділення СПС № 8, для цього обвинуваченому було надано весь необхідний господарський інвентар.

Проте ОСОБА_7 , в присутності інших працівників Солонянської виправної колонії №21, маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, приступити до прибирання вказаної йому території відмовився в категоричній формі, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації Солонянської виправної колонії №21.

Після цього начальник відділення СПС №8 Солонянської ВК №21 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_8 , роз`яснив ОСОБА_7 положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та попередив обвинуваченого про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Після цього знову запропонував ОСОБА_7 приступити до прибирання підвіконня відділення СПС №8 Солонянської виправної колонії №21, але ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив та продовжуючи свій злочинний умисел відкрито, умисно в присутності інших працівників адміністрації Солонянської виправної колонії №21, не маючи поважних причин, відмовився виконувати законні вимоги адміністрації Солонянської виправної колонії №21, де він відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити на новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає про односторонність судового слідства. Обвинувачений вказує, що у адміністрації Державної установи Солонянська виправна колонія №(21) було упереджене ставлення до нього, а також зазначає, що йому не було надано інвентар для здійснення прибирання. Крім того, суд першої інстанції критично поставився до показань свідків, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначили, що такі дії робітників адміністрації є постійними.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Так, судом першої інстанції дії ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковано за ст. 391 КК України за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, колегія суддів вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, в повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції та суд дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .
На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку, як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , на покази свідка ОСОБА_8 , який працює начальником відділення СПС № 8 Солонянської виправної колонії № 21, та пояснив, що 17 вересня 2019 року ОСОБА_7 повинен був залучатись до робіт відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України за графіком, тому він викликав до себе в кабінет ОСОБА_7 , разом з ним в кабінеті були присутні працівники адміністрації колонії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в присутності яких він запропонував ОСОБА_7 приступити до прибирання території відділення СПС № 8, а саме підвіконня кімнати виховної роботи, на що ОСОБА_7 відмовився прибирати, а також відмовився надати пояснення по даному факту. Після чого, ОСОБА_7 відвели до медичної частини виправної колонії, де його обстежив медичний працівник і встановив, що він придатний до робіт по благоустрою. Він попередив ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за таку відмову, але той все рівно до робіт не приступив, будь-яких пояснень не надав.
Зазначені покази узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які будучи допитаними в судовому засіданні, підтвердили показання свідка ОСОБА_8 , та пояснили, що вони були присутні в кабінеті ОСОБА_8 , коли обвинувачений відмовився на вимогу ОСОБА_8 приступити до робіт по прибиранню території відділення СПС № 8 Солонянської виправної колонії № 21, а також відмовився надати будь-які пояснення причин відмови в прибиранні.
Колегія суддів вважає, що показання ОСОБА_15 , який працює лікарем-терапевтом медичної частини Солонянської виправної колонії № 21, та який пояснив, що 17 вересня 2019 року він провів медичний огляд стану здоров`я ОСОБА_7 і дав свій висновок про його стан здоров`я, та зазначив, що скарг на стан здоров`я ОСОБА_7 не висловлював, також підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
На думку колегії суддів, свідчення вказаних свідків є логічними, послідовними та такими, що не суперечать матеріалам кримінального провадження.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, підтверджується письмовими доказами кримінального провадження, зокрема ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року про переведення ОСОБА_7 в приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на три місяці (а.с. 59).
З правами та обов`язками під час виконання покарання, а також з відповідальністю за порушення порядку і умов відбування покарання засуджений був ознайомлений належним чином, про що свідчить його особиста розписка від 23 листопада 2017 року (а.с. 58).
З довідки про заохочення та стягнення від 17 вересня 2019 року, наданою адміністрацією Солонянської виправної колонії № 21, вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання вчинив сімдесят дев`ять порушень режиму утримання, за що мав сімдесят дев`ять стягнень (а.с. 56).
Відповідно до графіку двохгодинного залучення засуджених відділення № 8 до робіт відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України на вересень місяць 2019 року затвердженого 01 вересня 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 повинен був залучатись до робіт 17 вересня 2019 року (а.с. 53).
Відповідно до медичного висновку від 17 вересня 2019 року стан здоров`я ОСОБА_7 практично здоровий, скарг не висловлював, виконувати прибирання може (а.с. 52).
Актом від 17 вересня 2019 року, складеного ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , підтверджується те, що ОСОБА_7 відмовився надати пояснення з приводу відмови від робіт по прибиранню території (а.с. 51).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Доводи обвинуваченого про упереджене ставлення адміністрації до нього та те, що йому не було надано інвентар для здійснення прибирання, спростовуються показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були допитані в суді першої інстанції.
Посилання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції критично поставився до показань свідків, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначили, що такі дії робітників адміністрації є постійними, не заслуговують на увагу, оскільки вказані свідки не є очевидцями скоєння ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, а також не змогли повідомити суду коли відбувались події, які вони описують, пославшись лише на те, що вказані обставини відбуваються постійно.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 з боку суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено, а тому відповідні доводи обвинуваченого, викладені в його апеляційній скарзі про однобічність судового розгляду кримінального провадження, не відповідають дійсності.
При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги положень ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізовуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та обґрунтовано застосовано положення ст. 71 КК України, оскільки злочин вчинено до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року, яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4