Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

представника відділу з питань пробації ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою задоволено подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, направлено засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Дядьковичі Рівненського району, для відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

Як з`ясовано місцевим судом, ОСОБА_4 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2017 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку терміном 2 роки. На підставі ст.76 КК України на нього покладено обов`язки: - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 порушив покладені на нього судом обов`язки, після застосування уповноваженим органом з питань пробації письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення й свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З вказаних підстав суд першої інстанції прийшов до переконання що звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню, а засуджений підлягає направленню для відбування призначеного йому вироком покарання.

Не погодившись з ухвалою, захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 оскаржила вказане рішення суду в апеляційному порядку.

Зокрема, в апеляційній скарзі з доповненнями просить апеляційний суд ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2019 року скасувати та відмовити у задоволенні подання органу пробації щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання. Вважає, що суддя Рівненського районного суду ОСОБА_8 під час перебування у нарадчій кімнаті у справі №570/5838/18 ( ОСОБА_4 ) виносив і інші рішення у справах, чим порушив таємницю нарадчої кімнати, що є недопустимим при здійсненні правосуддя. Зокрема захисник засудженого зазначила, що у період перебування в нарадчій кімнаті у справі №570/5838/18 стосовно ОСОБА_4 суддя ОСОБА_8 виніс судові рішення у наступних справах ухвалу у справі №570/985/19 номер провадження 2/570/786/2019 від 03 квітня 2019 року про стягнення збитків; - постанову у справі №569/19915/18 номер провадження 3/570/552/2019 від 03.04.2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апелянт покликалась на те, що прокурор ОСОБА_9 , який приймав участь при розгляді у суді першої інстанції, не надав суду документів, що уповноважують його на участь у даній справі.

Крім того, адвокат зазначила про те, що письмове попередження органів пробації про скасування звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_4 було засновано ще 02.04.2018 року, тобто за 10 місяців до звернення до суду, що суперечить вимогам ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України. Водночас, причиною такого попередження була неявка засудженого для реєстрації 02 квітня 2018 року, однак він з`явився до органу пробації 05 квітня 2018 року та пояснив свою неявку хворобою, що стверджується відповідною медичною довідкою.

Захисник покликалась на те, що в подальшому ОСОБА_4 , не допускав порушень умов звільнення від відбування покарання, що свідчить про незаконність винесення йому письмового попередження 05.04.2019 р. Також зазначила, що органом пробації не було оголошено йому жодних письмових попереджень, хоча їм було відомо про адміністративні стягнення, застосовані до засудженого. Крім того, з ним не було проведено профілактичних бесід, тобто з ним не було проведено належної соціально-виховної роботи.

Апелянт зазначила, що у її підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки, він одружений та на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей, які потребують його фінансового забезпечення, на що місцевий суд не звернув увагу. Крім того, ОСОБА_4 пройшов курс двотижневого лікуванні у наркологічному відділенні, та в подальшому він потребує ще проходження такого лікування, що в умовах реального відбування покарання, здійснити не зможе.

Також зауважила, що ОСОБА_4 повністю оплатив адміністративні стягнення у виді штрафів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили у задоволенні подання органу пробації відмовити, а ухвалу суду скасувати, пояснення фахівця органу пробації ОСОБА_6 , яка заперечила щодо вимог поданої захисником засудженого апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду в силі як обґрунтовану і законну, перевіривши матеріали за клопотанням органу пробації, матеріали особової та судової справ, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_4 , вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року він засуджений за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням, відповідно до ст.76 КК, обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цей вирок набрав законної сили 11.12.2017 р.

02 січня 2018 року вказаний вирок прийнятий органом з питань пробації до виконання та ОСОБА_4 був поставлений на облік.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та невчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях ви правлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже з вказаного положення кримінального закону слідує, що несприятливі правові наслідки у виді направлення засудженого для відбування призначеного покарання визначаються його поведінкою протягом іспитового строку за умов невиконання покладених на нього обов`язків, недопущення систематичних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, не вчинення нового злочину і цим самим доведено своє виправлення. У кожному конкретному випадку суд повинен з`ясувати причини невиконання законодавчо визначених умов.

У свою чергу, контроль за поведінкою засуджених осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, та його порядок визначений Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК).

Зокрема, ч.3 ст.166 КВК передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частина 4 цієї статті встановлює, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , до нього було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання 05 квітня 2018 року у зв`язку з тим, що він не з`явився на реєстрацію до органу пробації 02 квітня 2018 року.

Згодом, у липні, серпні, вересні та жовтня 2018 року засудженого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126, ч.ч.2, 3 ст.130 КУпАП, за які щодо нього застосовано адміністративні стягнення у виді штрафів. Вказані обставини підтведжено сторонами під час апеляційного розгляду.

Із подання органу пробації вбачається, що підставою для його внесення стало саме систематичне вчинення засудженим ОСОБА_4 вказаних адміністративних правопорушень. Водночас, як встановлено у судовому засіданні, до засудженого не застосовувалось письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності. Поряд з цим ч.5 ст.166 КВК встановлює, що у разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

Однак в матеріалах особової справи засудженого відсутні дані як щодо проведення профілактичних бесід у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності, так і виконання решти вимог, передбачених ст.166 КВК та Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.
Вказаних обставин місцевий суд не взято до уваги при розгляді подання, а тому відповіднодо положень ст.409 КПК України, ухвалу слід скасувати.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 добровільно з власної ініціативи прийшов двотижневий курс лікування від наркотичної залежності у наркологічному відділенні Центру психічного здоров`я населення та йому необхідно пройти ще декілька курсів такого лікування.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі щодо порушення судом таємниці нарадчої кімнати, свого підтвердження підчас апеляційного розгляду не знайшли.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що у поданні органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 та направлення його для відбування покарання слід відмовити, а ухвалу місцевого суду скасувати.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасувати.

В задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2017р. за ч.2 ст.309 КК України відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3