Провадження № 1-в/127/419/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку щодо нього у відповідність до вимог законодавства. Засуджений посилався на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, яким внесено зміни до частини першої статті 309 КК України. В редакції КК України від 01.07.2020 року дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає задоволенню. Просив привести вирок щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог законодавства, знизивши призначене за ч. 1 ст. 309 КК України покарання до п`яти років обмеження волі.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджено вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року. Згідно вказаного вироку ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 309 КК на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком три роки. Ухвалою цього ж суду від 11.07.2019 року звільнення з випробуванням скасовано, ухвалено направити засудженого ОСОБА_4 відповідно до вироку від 30.05.2017 року для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_4 затримано 21.10.2019 року, що вбачається із протоколу затримання.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до КК України, в тому числі змінено санкцію ч. 1 ст. 309 КК України. Згідно вказаних змін, вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Покарання у виді позбавлення волі виключено із санкції статті, що пом`якшує кримінальну відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції до 01.07.2020 року встановлювала максимальну межу покарання у виді обмеження волі - 3 роки. Зазначеними змінами від 01.07.2020 року міру покарання вказаного виду покарання (обмеження волі) посилено, оскільки на даний час у санкції ч. 1 ст. 309 КК України передбачено 5 років як максимальний строк обмеження волі.
Частиною 3 статті 5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.
Таким чином, оскільки вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, яке перевищує санкцію нового закону, вказане покарання належить знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
При цьому суд звертає увагу на те, що максимальна межа покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, встановлена санкцією нового закону, а саме обмеження волі на строк до п`яти років перевищує максимальний строк, встановлений минулою редакцією закону для цього виду покарання.
Враховуючи вказане, суд вважає за доцільне задоволити клопотання засудженого, замінивши призначене ОСОБА_4 вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі на покарання у виді трьох років обмеження волі.
При цьому суд не погоджується із позицією прокурора щодо способу приведення вироку у відповідність. Обґрунтовуючи свою позицію прокурор посилався на ч. 3 ст. 74 КК України, якою визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. Вважав, що оскільки максимальна межа становить 5 років обмеження волі, засудженому варто змінити покарання до 5 років обмеження волі (з врахуванням ст. 72 КК України). Суд відхиляє вказані доводи з огляду на наступне.
Так, Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року розширено дискреційні повноваження суду при призначенні покарання у виді обмеженні волі за ч. 1 ст. 309 КК України (до 5 років обмеження волі), порівняно із минулою редакцією вказаної частини статті (до 3 років обмеження волі). Таким чином, наведений закон щодо покарання у виді обмеження волі жодним чином не пом`якшує кримінальну відповідальність, не поліпшує становище особи, а навпроти - посилює кримінальну відповідальність в частині вказаного виду покарання.
При застосуванні ч. 3 ст. 74 КК України суд не може ігнорувати загальні вимоги КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі, а також щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та застосовувати ч. 3 ст. 74 КК України виключно формально та ізольовано від ст. 4, 5 КК України. Подібне застосування - зниження покарання до 5 років обмеження волі, в той час коли КК України, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення визначав максимальну межу обмеження волі у 3 роки порушуватиме права засудженого, не відповідатиме принципу законності.
Окрім того, наведений прокурором спосіб приведення вироку у відповідність суперечитиме ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, оскільки збільшення максимального строку покарання у виді обмеження волі на 2 роки не пом`якшує відповідальність особи. Відповідно, надання зворотної сили Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 в цій частині є неможливим.
Натомість вищевказаний закон має зворотну силу в частині виключення покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 309, що безумовно пом`якшує кримінальну відповідальність.
Враховуючи вказане, суд приймає рішення про задоволення клопотання засудженого та заміну призначеного ОСОБА_4 вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на три роки обмеження волі.
Оскільки максимальна межа покарання, встановлена санкцією нового закону передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання належить зарахувати з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, що передбачено ч. 3 ст. 74 КК України.
Засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає заміні на обмеження волі. При зарахуванні покарання, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 4, 5, 72, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Привести вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2017 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до Кримінального кодексу України в редакції від 01.07.2020 року.
Знизити призначене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі до трьох років обмеження волі.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України на три роки обмеження волі.
На підставі ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання відбуте покарання у виді позбавлення волі з 21.10.2019 року до часу прибуття до місця відбування покарання у виді обмеження волі із перерахуванням одного дня позбавлення волі в два дні обмеження волі.
Етапувати засудженого ОСОБА_4 під вартою до місця відбування покарання у виді обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: