16.12.2020
Справа № 522/3409/20
Провадження 1-кп/522/2088/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003302 від 16.11.2017 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жовтень, Ширяєвського району, Одеської області, громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси заходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, стосовно ОСОБА_3 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003302 від 16.11.2017, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 29.08.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які у вечірній час перебували на вул. Базарна кут провулок Щепний в м. Одеса, виникла словесна сварка.

Під час сварки, у ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_6 , виник злочинний намір щодо спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, 29.08.2017 р. приблизно о 19 год. 25 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на вул. Базарна кут провулок Щепний в м.Одеса підняла з землі камінь та на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, правою рукою, кинула камінь в область живота ОСОБА_6 , спричинивши тим самим останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В діях обвинуваченої ОСОБА_3 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

16.12.2020 р. у судовому засіданні захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_3 не визнала провину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, проте підтримала клопотання свого захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Провадження у справі просила закрити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 , його представник адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення 29 серпня 2017 р., передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої кількості (в редакції 2008 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», роз`яснено, що відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), таке звільнення є обов`язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого;

- згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілого, щодо заявленого захисником обвинуваченого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України за № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.

Не визнання вини ОСОБА_3 не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку, а саме 3 років з дня вчинення злочину (частина 2 статті 125 КК України злочин невеликої тяжкості), протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

При цьому прокурором підтверджень того, що ОСОБА_3 з дня вчинення 29.08.2017р. злочину невеликої тяжкості ухилялася від слідства або суду, або вчинила новий злочин, суду надано не було, тобто перебіг розгляду справи не переривався.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа щодо неї закриттю.

Суд не застосовує до обвинуваченої ОСОБА_3 положення ст. 91-1 КК України, так як положення зазначеної статті стосуються домашнього насильства, яке передбачене ст. 126-1 КК України, проте ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Крім того, стаття 91-1 КК України була введена в дію 06.12.2017 р., в той час, інкриміноване ОСОБА_3 діяння вчинено 29.08.2017 р., що на підставі ч. 2 ст. 5 КК України виключає можливість застосування положень ст. 91-1 КК України до ОСОБА_3 як таких, що погіршують становище обвинуваченої і не мають зворотної сили.

Згідно статті 248 КПК України (в редакції 1960 року), при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7 1, 7 2, 8, 9, 10 та 11 1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу.

Зазначені обставини знайшли свого підтвердження також відповідно до рішення Верховного Суду України від 22.05.2018 року (справа № 665/2387/14-к; провадження № 51- 240 км 18).

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 , про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003302 від 16.11.2017 р. відносно ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси в Одеський апеляційний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: