Справа № 344/2423/21
Провадження № 1-кс/344/970/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000454 від 29.10.2019, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що 28.10.2019 приблизно о 16 годині 00 хвилин, у світлу пору доби, під час випадання дощу, водій ОСОБА_5 , керуючи малотонажним фургоном марки Mercedes-Bens 413CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год першою (правою) смугою руху ділянки автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що між населеними пунктами с. Драгомирчани та смт. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку до смт. Лисець. Проїзна частина у даному місці є прямою, має по дві смуги для руху у кожному напрямку.

У цей час, по правому ґрунтовому узбіччі у попутному з автомобілем напрямку рухався велосипедист ОСОБА_6 , який в порушення вимог п.п. 6.7 та 10.1 Правил дорожнього руху України почав переїжджати проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля. В свою чергу водій фургона Mercedes-Bens 413CDI ОСОБА_5 , неправильно оцінив дорожньо-транспортну ситуацію, яка склалася, у якій згідно вимог п. 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху»), та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зобов`язаний був з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно застосувати екстрене гальмування аж до зупинки транспортного засобу, однак проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, зманеврував автомобілем ліворуч, виїхавши на другу (ліву) смугу для руху, де біля осьової лінії дорожньої розмітки передньою правою частиною автомобіля вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 .

Згідно із висновком експерта СЕ-19/109/13/3-1014 ІТ/20 від 12.01.2021 велосипедист ОСОБА_6 , який перетинав смугу руху фургона Mercedes-Bens 413CDI на відстані, яка за умови збереження водієм автомобіля ОСОБА_5 прямолінійного руху (без зміни напрямку руху) з моменту виїзду велосипедистом на проїзну частину дороги до моменту досягнення фургоном місця виїзду велосипедиста на проїзну частину дороги, встигав покинути смугу руху фургона та віддалитись від неї на безпечний інтервал.

Разом з тим, за таких обставин водій автомобіля ОСОБА_5 мав об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_6 та з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом застосування своєчасного гальмування в межах смуги руху, якою він рухався.

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: 1.5; 1.10; 2.3 б), д); 10.1; 12.1; 12.3.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої велосипедист ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер у реанімаційному відділенні Івано-Франківської обласної клінічної лікарні.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Саджава Богородчанського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, фізична особа підприємець, одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимий.

16.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколами огляду місця події; протоколом огляду відеозапису; показами потерпілої; висновками інженерно-транспортних та судово-медичних експертиз, а також іншими доказами у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи про неминучість покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим зазначається, що з викладеного вище вбачається, що запобігти цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний просили відмовити в задоволенні клопотання, враховуючи дані про особу підозрюваного та недоведеність прокурором ризиків.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16.02.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході кримінального провадження доказами, а саме протоколами огляду місця події; протоколом огляду відеозапису; показами потерпілої; висновками інженерно-транспортних та судово-медичних експертиз.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочину, за яке судом може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, це створює ризики переховуватися від досудового розслідування.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, одружений, здійснює підприємницьку діяльність у сфері перевезень, має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю, раніше не судимий.

Однак, вважаю, що єдиною доведеною підставою для застосування запобіжного заходу, зазначеного стороною обвинувачення є тяжкість вчинення злочину. Однак, слід враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Крім того, прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, яке згідно з ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Відтак з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданому ризику, беручи до уваги специфіку роботи підозрюваного, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідування, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до слідчого та прокурора за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Покладені на ОСОБА_5 обов`язки діють до 15 квітня 2021 року включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 доручити здійснювати старшому слідчому відділу СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1