Справа № 453/880/20
№ провадження 1-кп/453/137/20
В И Р О К
іменем України

07 вересня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 29.08.2019 року о 05 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки матеріальних цінностей, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає, таємно, шляхом злому дерев`яних дверей на господарському приміщенні, яке належить гр. ОСОБА_4 , проник всередину, звідки викрав бензопилу марки «HUSGVARNA-137» вартістю 3 800 грн. та виніс з приміщення, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 3 800 грн..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема зазначив, що дійсно 29.08.2019 року о 05 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_1 , таємно проник всередину господарського приміщення, яке належить гр. ОСОБА_4 , шляхом злому дерев`яних дверей на ньому, звідки викрав бензопилу марки «HUSGVARNA-137». На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, так як він сприяв слідству, а заподіяна ним майнова шкода потерпілій ОСОБА_4 відшкодована добровільно у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження та взявши до уваги позицію потерпілої яка не заперечувала проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при призначенні йому покарання, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Сколівська центральна районна лікарня» СРР Львівської області не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності і судимостей не має, а також той факт, що він повністю визнав свою вину. Суд враховує і те, що потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

З урахуванням наведених обставин суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією зазначеної статті.

Крім того, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 , результати його оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі.

Відтак, суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, визначені у ст. 76 КК України як обов`язкові.

Незважаючи на встановлення судом кількох пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставин та відсутність обтяжуючих обставин, підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд не вбачає, виходячи із вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, а також вважаючи достатньою сатисфакцією призначення йому мінімально можливого санкцією вищевказаної статті покарання.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про особу обвинуваченого, міру покарання у виді позбавлення волі на мінімально визначений санкцією статті строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речовий доказ: бензопилу марки «HUSGVARNA-137», - повернути власнику ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1