УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2015 за № 0000714 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, без місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на території України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
З Київської місцевої прокуратури № 4 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000714 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 187 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про визначення підсудності даного кримінального провадження за Дарницьким районним судом м. Києва та об`єднати кримінальне провадження за № 00000714 з кримінальним провадження за № 0012988.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки воно є передчасним та не обґрунтованим, крім того, висловив позицію, про те, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_6 та просив задовольнити клопотання про звільнення підозрюваного з під варти, у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисників.
Зокрема, в судовому засіданні прокурор просив обрати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 не має місця реєстрації, раніше не судимий на території України, не працює, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, із конфіскацією майна, таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого, просив клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів зазначені ним ризики. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який, який не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити заставу.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали думку захисника ОСОБА_6 .
Заслухавши думки учасників процесу, оглянувши клопотання, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 187 України, суд вважає, що є достатні підстави для призначення його до судового розгляду, оскільки, згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для його повернення прокурору не встановлено, оскільки, згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.
Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.
Таким чином, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення.
Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. Обмежень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 27 КПК України, не встановлено.
Справу розглядати відповідно до вимог ст. 31 КПК України суддею одноособово.
Крім того, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Заслухавши учасників провадження на рахунок наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що вони наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також на конкретні обставини кримінального провадження та схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченому, останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язаний із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000714 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, призначити до судового розгляду на 19 листопада 2020 року на 15 годину 30 хвилин у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Судове засідання проводити за участю прокурора, потерпілої, свідків, захисників, обвинуваченого ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, не працюючому, з повною загальною середньою освітою, одруженому, маючому на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, без місця реєстрації в Україні, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на території України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на час розгляду кримінального провадження в суді строком на 60 днів, тобто до 10 січня 2021 року включно.

Суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язаний із застосуванням насильства.
В задоволені клопотання прокурора про визначення підсудності - відмовити.
В задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинуального акту прокурору відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: