Справа № 574/7/20
Провадження № 1-кп/577/192/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000227 від 19 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Заолешенка, Суджанського району, Курської області Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 , освіта базова середня, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої:

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.149 КК України,

Встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 в один з днів грудня 2016 року в денний час, перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , де також тимчасово проживав і працював ОСОБА_7 , дізнавшись про тяжкі сімейні та особисті обставини ОСОБА_7 , який, звільнився з місць позбавлення волі, не мав житла, роботи, одягу, їжі, засобів для існування, вирішила використати його уразливий стан для переконання ОСОБА_7 у необхідності переїхати до неї з метою його примусової трудової експлуатації. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом умовлянь та обману, пообіцявши, що через нетривалий час привезе назад до ОСОБА_6 , переконала ОСОБА_7 поїхати до неї додому, де вона надасть йому їжу, одяг, взуття, житло, забезпечить належні умови проживання, харчування, а також можливість заробляти грошові кошти, в обмін на допомогу з його боку по господарству, завербувала ОСОБА_7 для подальшої трудової експлуатації, і після досягнення внаслідок вербування домовленості про виконання ОСОБА_7 робіт у господарстві ОСОБА_4 , придбала квитки на потяг та разом з ОСОБА_7 прибула до свого місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , змінивши таким чином місце перебування потерпілого ОСОБА_7 , чим здійснила його переміщення. У подальшому, обвинувачена ОСОБА_4 , у період з грудня 2016 року по серпень 2019 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 замість обіцяних ОСОБА_7 умов проживання, харчування та забезпечення , визначила для проживання ОСОБА_7 приміщення літньої кухні, яке не пристосоване для цього, без можливості готування їжі, дотримання правил особистої гігієни, температурного режиму, у якому, окрім іншого, зберігалися корма для тварин, господарський інвентар, періодично утримувалася домашня худоба і не виконала свої обіцянки в частині достатнього харчування потерпілого, годуючи його один раз в день ввечері, а протягом дня пропонувала зіпсовані продукти, які він не міг вживати у їжу, забороняючи самостійно брати їжу у господарів під загрозою побиття. В домогосподарстві ОСОБА_4 . ОСОБА_7 почав виконувати доручену йому роботу, а саме прибирати подвір`я, працювати на городі, чистити сараї для домашньої худоби, рубати дрова, доглядати та випасати домашню худобу . Розуміючи, що ОСОБА_4 не збирається оплачувати його роботу та що вона не дотримується обіцянок щодо матеріального та побутового забезпечення відповідно до їх домовленості, ОСОБА_7 висловлював намір піти від ОСОБА_4 через нелюдські умови праці, проживання та харчування, на що ОСОБА_4 категорично заперечила, умовляла, маніпулювала його безвихідним становищем, відсутністю житла, непотрібністю рідним, зокрема матері, а також словесно залякувала ОСОБА_7 , погрожуючи фізичною розправою, у тому числі з боку її рідних, та заборонила йому самостійно залишати територію її домоволодіння. Сприймаючи погрози ОСОБА_4 реально та не бажаючи їх реалізації, потерпілий виконав її вимоги та продовжував, проти власної волі жити та працювати у її домогосподарстві, періодично час від часу повторюючи свої скарги та претензії, висловлюючи наміри залишити домогосподарство ОСОБА_4 та відмовлявся працювати. З приводу претензій ОСОБА_7 щодо відсутності оплати праці ОСОБА_4 повідомила, що грошові кошти йому сплачувати не буде, оскільки за надане нею житло та харчування у нього перед ОСОБА_4 автоматично виник борг, за який він повинен безкоштовно працювати, а отримані від мешканців села, кошти за його роботу, має віддавати їй в якості погашення боргу. При цьому ОСОБА_4 не визначила конкретної суми боргу та обсягу роботи, яку потрібно виконати для його сплати, залучивши таким чином потерпілого у боргову кабалу, а з приводу відмови ОСОБА_7 працювати погрожувала повністю позбавити їжі та фізичною розправою з боку її родичів, примушуючи таким чином потерпілого працювати у неї проти його волі. Всупереч обіцянкам, висловленим під час вербування ОСОБА_7 , ОСОБА_4 не забезпечила його одягом та взуттям, жодного разу не сплатила грошові кошти за виконувану в її господарстві роботу, неодноразово відправляла ОСОБА_7 працювати у мешканців села Червона Слобода Буринського району Сумської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , де ОСОБА_7 виконував різну фізичну роботу по господарству, а виплачені йому мешканцями села грошові кошти примусово відбирала для власного збагачення, мотивуючи це оплатою з його боку за проживання та харчування у неї , використовуючи створену нею штучно боргову кабалу для привласнення грошових коштів потерпілого.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст149 України -- торгівля людиною, вербування, переміщення людини з метою трудової експлуатації з використанням його уразливого стану, обману та примусу.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому та показала, що дійсно в грудні 2016 року вона дізналася про тяжкі сімейні та особисті обставини ОСОБА_7 . Розуміючи, що внаслідок зазначених обставин ОСОБА_7 є соціально незахищеним, що знаходиться у безвихідному становищі, вирішила використати його уразливий стан і переконала ОСОБА_7 переїхати до неї жити та працювати. до свого місця проживання розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , змінивши таким чином місце перебування ОСОБА_7 , а в подальшому користуючись уразливим станом ОСОБА_7 на протязі 2016 -2019 років використовувала його працю у власних цілях . ОСОБА_7 проживав у неї в господарстві та виконував різні роботи по господарству та іноді по найму інших людей. Грошей вона йому не сплачувала. На його прохання поїхати від неї забороняла. На даний час щиро розкаюється ,просить вибачення. Вказані обставини просить врахувати при призначенні її покарання, прохає не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченої не має, при обранні покарання покладається на розсуд суду , але просить суворо її не карати.

Враховуючи, що показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і нею не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, при цьому роз`яснив, що в такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченою винуватості та правильному розумінні його суті, дійшов висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та необхідності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 149 КК України - торгівля людиною -вербування, переміщення людини з метою трудової експлуатації з використанням уразливого стану, обману та примусу.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 не характеризується негативно за місцем проживання , раніше не судима, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, злочин, який вчинила, є тяжким злочином.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття у вчиненому злочині, що проживає з особою, яка за станом здоров`я потребує догляду, відсутність претензій з боку потерпілого.

Враховуючи встановлені обставини, обставини справи і наставші наслідки, відомості про особу ОСОБА_4 , що раніше не судима, не характеризується негативно, що відсутні обставини, які обтяжують покарання, що відсутні претензії з боку потерпілого і він не наполягає на суворому покаранні, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому, вважає, що, призначивши їй покарання за вчинений злочин, яке з урахуванням тих же обставин слід не визначити у максимальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.149 КК України, за якою обвинувачується, її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд виходив і з мети покарання, яка визначена статтею 50 КК України і передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. Як вбачається з висновку органу пробації виконання покарання ОСОБА_4 у суспільстві можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для її виправлення і запобігання вчиненню повторних правопорушень. А така можливість існує і про це свідчить ставлення самої обвинуваченої до скоєного, яка щиро розкаялася, і відсутність будь-яких обставин, які б їй заважали вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

Питання про речові докази підлягають вирішенню у порядку ст. 100 КПК України, а так, одяг ОСОБА_7 слід йому повернути , медичну документацію повернути Буринській ЦРЛ для подальшого зберігання.

Керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.149 КК України і призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази : одяг ОСОБА_7 , вилучений під час проведення обшуку, повернути володільцю, медичну документацію на ім`я ОСОБА_7 передати на постійне зберігання до Буринської ЦРЛ.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1