490/3629/20 23.07.2020
н/п 1-кс/490/2622/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3629/20
У Х В А Л А

23 липня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2020 року слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва із погодженим з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 24.06.2020 року під час проведення санкціонованого Центральним районним судом м.Миколаєва обшуку автомобіля «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 , за адресою: м.Миколаїв, проспект Героїв України, 13. Також, в своєму клопотанні слідчий просив дозволити зберігання вказаного майна на штрафному майданчику за адресою: м.Миколаїв, вул.Лагерне поле, 5.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який входить до складу групи слідчих по даному кримінальному провадженню, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до СУ ГУ НП в Миколаївської області надійшли матеріали відносно вимагання грошових коштів у громадянина України групою осіб з погрозою заподіяння тілесних ушкоджень.

Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_10 пояснив, що приблизно на початку 2019 року він зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , який в ході зустрічі заявив, що потерпілий винен йому грошові кошти у сумі 200 000 гривень, так як останній раніше поручався за чоловіка, який винен його знайомому гроші. При цьому, ОСОБА_10 пояснив, що будь якого боргу у нього не має, на що ОСОБА_11 в ході розмови заявив, що він уповноважений займатися питання повернення грошових коштів. Також, в ході бесіди він повідомив потерпілому, що в разі не виплати вказаної суми грошових коштів, в останнього будуть проблеми. Через декілька днів, потерпілому на його мобільний телефон знову подзвонив ОСОБА_11 з номеру НОМЕР_2 та почав питати у нього про повернення грошових коштів, на що ОСОБА_10 повідомив, що жодних боргових зобов`язань у нього не має, на що ОСОБА_11 заявив потерпілому, що йому потрібно повибивати зуби. Через деякий час, після знайомства з ОСОБА_12 на телефон потерпілого стали поступати дзвінки від абонента № НОМЕР_3 , який представився як ОСОБА_13 , та повідомив потерпілому, що він працює з ОСОБА_12 , та пояснив, що він дзвонить з приводу оплати боргу. Через деякий час, ОСОБА_13 прислав йому на телефон номер банківської картки № НОМЕР_4 , та сказав, що на вказану картку треба переводити грошові кошти. Також, частину грошей потерпілий власноруч передавав при зустрічі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, потерпілий перераховував грошові кошти на інші карти а саме: НОМЕР_5 (власник ОСОБА_13 ), а також на картки НОМЕР_6 (власник ОСОБА_16 ), НОМЕР_7 ( ОСОБА_17 ), реквізити яких надавалися ОСОБА_12 . Крім того, ОСОБА_13 на зустрічі з потерпілим приїжджав на автомобілі «Опель Інсігнія» білого кольору з державним номером НОМЕР_8 , а ОСОБА_18 приїжджав на автомобілі «Фольцваген Пасат» В-8 НОМЕР_1 .

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 користується та пересувається на автомобілі «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_8 .

24.06.2020 року в ході проведення санкціонованого Центральним районним судом м.Миколаєва обшуку автомобіля «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 за адресою: м.Миколаїв, проспект Героїв України, 13, було вилучено: автомобіль «Volkswagen Passat» д/н НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ д/н НОМЕР_1 ; ключ від вказаного автомобіля.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.171 КПК України визначено, що в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено в тому числі і підстави та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Між тим, подане слідчим до суду клопотання про арешт майна, не містить будь-якого обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно. Слідчий в своєму клопотанні лише наводить норми кримінального процесуального закону, які регулюють порядок розгляду питання про арешт майна, при цьому, жодного посилання на будь-яку правову підставу, відповідно до якої, слідчий вважав можливим накладення арешту на зазначене майно ним не наведено.

Крім того, слідчим в даному клопотанні, не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, які сліди кримінального правопорушення може містити дане майно, яким чином дане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Більш того, слідчим не надано суду даних про те, що вказане майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Так, в матеріалах судового провадження відсутня постанова про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, на яку в своєму клопотанні посилається слідчий.

Наведені обставини, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене майно, оскільки слідчим в клопотанні не доведено, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1