Справа № 727/4257/18
Провадження № 1-кп/727/45/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників в інтересах обвинуваченого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за № 000337 від 18.02. 2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, тимчасово не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці 07.08. 2020 року з Чернівецької місцевої прокуратури надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, № 000337 від 18.02. 2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

Згідно автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.08. 2020 року справу визначено до розгляду для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням.

Ухвалою суду від 12.08. 2020 року вищенаведену справу з матеріалами обвинувального акту призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Крім наведеного, на розгляді Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження за №0002430 від 30.07.2017 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо можливості об`єднання вищенаведених кримінальних проваджень в одне провадження. Інші учасники судового підготовчого засідання обвинувачений і в його інтересах захисники не заперечували проти об`єднання кримінальних проваджень.

Вирішуючи питання про об`єднання кримінального провадження №000337 від 18.02. 2020 року з кримінальним провадженням №0002430 від 30.07.2017 року суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Враховуючи,що вказані вище кримінальні провадження стосуються однієї і тієї ж особи ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кількох злочинів, відповідно до положень ст.217 КПК України, суд вважає необхідним об`єднати їх в одне провадження з присвоєнням судовій справі номеру 727/4257/18.

Судом окрім наведеного, встановлено, що кримінальні провадження №000337 від 18.02. 2020 року та №0002430 від 30.07.2017 року підсудні Шевченківському районному суду м. Чернівці.

Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Підстав для зміни, скасування або обрання інших заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжного заходу немає. З`ясовано питання про склад, які братимуть участь в судовому засіданні. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та в його інтересах захисників про можливість призначення кримінальних проваджень в рамках судової справи № 727/4257/18 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також, в підготовчому судовому засіданні, прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. Посилаються в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам: - переховуватися обвинуваченим від суду, з урахуванням тяжкості інкремінуємих йому злочинів та передбаченого у разі засудження покарання; - незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, оскільки свідки безпосередньо за пред`явленим обвинуваченням ч. 1 ст. 263 КК України, в судовому засіданні не надавали показів; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків, того, що раніше ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст. 89 КК України є не судимим.

Прокурор в засіданні клопотання просив задовольнити і не застосовувати ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки останнім вже раніше був обраний запобіжний альтернативний захід застава в розмірі 130000 грн., який під час судового розгляду справи був порушений.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , який не підтримав клопотання прокурора; думку захисників в інтересах обвинуваченого які, відповідно також не підтримали клопотання і просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою домашній арешт, суд зважає на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини. Конституційний Суд України, з врахуванням положень ст. 29 Конституції України, визначив обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Судом встановлено, що 14.05. 2020 року ОСОБА_4 вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…».

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

18.06. 2020 року слідчим СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП у Чернівецькій області винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_4 в розшук.

31.07. 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 27.08. 2020 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення…..

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…

Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. Зокрема, з врахуванням досліджених матеріалів щодо особи обвинуваченого, останньому пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні вказаного злочину; на думку суду наявним є ризики на момент розгляду клопотання - переховування ОСОБА_4 від суду і даний ризик є сталим і дієвим з огляду на те, що останній вже переховувався від суду на протязі тривалого часу, що призвело до відкладень судових засідань в справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 307 ч.1, ч.2, 309 ч.2, ч. 1 ст. 311 КК України; ризик впливу у разі перебування на волі на свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, вчинення нового кримінального правопорушення, з врахуванням і дієвості цього ризику, обумовленого тим, що під час вже судового розгляду справи в рамках судової справи 727/4257/18, ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України. Вказані ризики останнім при вирішенні клопотання, не заперечувалися. Таким чином, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків; судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги та враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, наведену вище практику Європейського суду з прав, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , вважає за доцільне застосувати до останнього запобіжний захід, термін дії якого спливає 27.08.2020 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашній арешт, суд вважає, що стороною захисту не зазначено підстав і обставин для застосування цього запобіжного заходу; відсутні посилання на докази відносно суттєвих змін обставин, ризиків, які не були відомі при застосуванні відповідно до ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею, із зазначенням того, що такі обставини виникли після прийняття попереднього рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою особи, не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , в період не знятої та не погашеної судимості обвинувачується у вчиненні декількох ще тяжких злочинів (в рамках кримінального провадження №0002430 від 30.07.2017 року за ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України, де до останнього було застосовано запобіжний захід у вигляді застави альтернативний визначений і сплачений в сумі 130000 грн.), однак, на протязі судового розгляду справи ОСОБА_4 переховувався від суду, вчинив новий злочин, не повідомляв про зміну місця проживання, чи про інші поважні причини неявки в засідання, в той час, коли ОСОБА_4 достеменно були відомі обставини кримінального провадження, а тому ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином є сталим, а отже суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3, 334 ч.1 КПК України, суд У Х В А Л И В:

Об`єднати кримінальне провадження провадженні №000337 від 18.02. 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 263 ч.1 КК України та №0002430 від 30.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України присвоївши об`єднаному кримінальному провадженню єдиний унікальний номер судової справи 727/4257/18.

Судову справу 727/4257/18 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 263 ч.1, 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України призначити до судового розгляду, одноособово суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці у відкритому судовому засіданні на 03.09.2020 року на 15.30 годин в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, залі судових засідань, про що повідомити всіх учасників судового кримінального провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення прокурор, сторона захисту захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого та в судове засідання підлягає конвоюванню з ДУ Чернівецька виправна установа № 33 в суд через конвойну роту ІТТ ГУНП в Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_4 . Явку учасників судового кримінального провадження, визнати в судове засідання обов`язковою.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 263 ч.1, 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 311 ч.1 КК України на строк до 23 жовтня 2020 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому для відома та направити до ДУ Чернівецька виправна установа № 33 для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1