ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9958/20
провадження № 1-кп/753/1398/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000643 від 31.01.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2020 близько о 06 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Привокзальної у місті Києві, в напрямку вулиці Ялтинської, в районі нерегульованого перехрестя з вулицею Сімфеорпольською, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину зліва-направо по ходу руху автомобіля, не прийняв міри до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі пішоходу, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на вказану особу, тим самим водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме:
п.18.1 - «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Внаслідок чого пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які виразились у вигляді садна лобної та правої скроневої ділянок, закритої травми грудної клітки- перелому 7-го ребра справа зі зміщенням уламків,закритої травми тазу- уламкового перелому верхньої гілки лобної кістки і сідничної кістки справа, закритої травми правого колінного суглобу - відриву кортикального шару медіального міщелка стегнової кістки, закритої травми лівої гомілки - перелому голівки малогомілкової кістки зі зміщенням уламків.
Таким чином, ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 30.01.2020 р. приблизно о 06-00 год. він рухався на автомобілі «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 по проїзній частині вул. Привокзальної у м. Києві в напрямку вул. Ялтинської. В районі нерегульованого перехрестя з вул. Сімферопольською при наближенні до пішохідного переходу він здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, в результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які перелічені в обвинувальному акті, перелік яких та ступінь тяжкості обвинувачений в судовому засіданні не оспорював. У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Крім того, при призначенні покарання суд керується відповідними роз`ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Верховного суду України № 14 від 23.12.2015 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке полягає в негативному осуді своєї протиправної поведінки обвинуваченим, який в ході судового розгляду попросив вибачення у потерпілого.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік.
Ураховуючи, що до цього часу обвинуваченим не було здійснено дій, направлених на відшкодування завданої потерпілому шкоди, суд не може призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, у тому числі у виді штрафу.
Разом з тим, ураховуючи позицію прокурора, потерпілого та його представника, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
Представником потерпілого ОСОБА_5 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 100 000 грн.
Обвинувачений в повному обсязі визнав позовні вимоги представника потерпілого та не заперечував проти задоволення цивільного позову.
Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілої, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілому внаслідок протиправних дій обвинуваченого були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягло необхідність лікування та отримання у зв`язку з цим душевних страждань, та порушило нормальний життєвий ритм потерпілого. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.
На підставі аналізу наведених обставин та наявних належних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 100 00 грн. є спів розмірним із завданими потерпілому моральними стражданнями, а тому цивільний позов представника потерпілого підлягає задоволенню в повному обсязі.
Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 / один/ рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 «Про відшкодування моральної шкоди» - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 100 000 / сто тисяч / гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 4739 /чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять/ гривень на користь держави.

Речові докази:
-автомобіль «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1