Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6263/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Києві, клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 , за погодження з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 , за погодження з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий зазначає, що «у провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001 709 від 28.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.05.2020 року приблизно о 23:45 год. на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході конфлікту з ОСОБА_6 наніс останньому удар рукою в область обличчя та декілька уда¬рів в область голови та тулуба, після чого відкрито викрав у ОСОБА_6 його мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 DualSim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕН: НОМЕР_1 ; 1MEI2: НОМЕР_2 вартістю 4 000 грн. з чохлом синього кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не становить та грошові кошти в сумі одинадцять гривень.

02.06.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав слідчому для вилучення мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 DualSim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕН: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з чохлом синього кольору, при цьому ОСОБА_5 повідомив, що вказаний мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 DualSim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕН: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 з чохлом синього кольору він 27.05.2020 року приблизно о 23:45 год. на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 відкрито викрав у гр. ОСОБА_6 . В ході огляду місця події 02.06.2020 вказаний мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 Dual Sim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕН: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з чохлом синього кольору було в присутності понятих вилучено, поміщено до спец пакету № EXPO 187434, опечатано.

Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Орган досудового розслідування вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про накладення арешту на вказане майно з метою унеможливлення подальшого незаконного відчуження майна, встановлення істини у кримінальному провадженні та притягнення винних осіб до відповідальності.

Тимчасово вилучені речі під час оглядів, обшуку є речовими доказами у кримінальному провадженні. Вказані речі мають значення для досудового розслідування, як докази вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На вилучене майно, речі, документи може бути накладено арешт.

Крім того відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 121 КПК України передбачає конфіскацію майна. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

Підставою арешту майна є наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вище вказане майно є предметом злочину.

Відповідно ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171 КПК, слідчий просить розглянути дане клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме :

-мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 DualSim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 -чохол синього кольору до мобільного телефону.»

У судове засідання прокурор, слідчий, власник майна не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені.

Неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 168 КПК України 1. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

2. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

3. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

4. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як передбачено ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ст. 186 ч. 1 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001709 від 28.05.2020.

Враховуючи викладене, з метою належного збереження речового доказу слідчий просить накласти арешт на вказане майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання щодо накладення арешту на майно відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, тому слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для задоволення клопотання, та накладення арешту на майно, з метою забезпечення речового доказу у кримінальному провадженні № 00001709 від 28.05.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 131, 168, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 , за погодження з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про арешт майна.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме : мобільний телефон «Huawei Р8 Lite 2017 DualSim Gold» модель PRA-LA1, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 -чохол синього кольору до мобільного телефону, що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1