Справа № 465/5356/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/522/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2020 року про задоволення заяви адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Франківського районного суду м.Львова від 06 липня 2018 року відносно ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою заяву захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України за нововиявленими обставинами задоволено.
Вирок Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України скасовано.

ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002202 від 30.06.2017 року (справа №465/5356/17), про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України.

Вирішено питання з речовими доказами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2020 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а заяву про перегляд направити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що наведені захисником обставини не підтверджують факту наявності нововиявленої обставини відповідно до п.5 ч.2 ст.459 КПК України як такі, що не були відомі суду, захисту на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як зазначає апелянт, судом не встановлено чи приходив ОСОБА_8 курс лікування, оскільки курс реабілітації та психологічної корекції не дає підстави для звільнення на підставі ч.4 ст.309 КК України, та спеціаліст з цього приводу не викликався.

На його переконання, жоден із наданих захисником на дослідження суду документів не містить будь-яких даних про те, що ОСОБА_10 встановлено відповідно до вимог чинного законодавства діагноз «наркоманія», а також відсутні будь-які дані про те, що останній потребував лікування від наркоманії на момент початку проходження курсу реабілітації.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Згідно з матеріалами провадження, вироком Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 (одного ) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 Кримінального кодексу України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року та остаточно призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду у цій кримінальній справі від 07 грудня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 залишено без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду (справа № 465/5356/17, провадження № 51-1281ск19 ) від 07 жовтня 2019 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року.

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002202 від 30.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви захисник ОСОБА_7 покликався на те, що ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України та згідно із вказаним вироком притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України. Водночас ч. 4 статті 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті. З цього приводу до матеріалів справи в суді першої інстанції долучено довідку Наркологічного центру «Ренесанс-Львів» №116/р від 02.10.2017 року, в якій зазначено, що дійсно з 28.09.2017 року по час видачі довідки ОСОБА_8 перебував на курсі стаціонарної реабілітації та психологічної корекції, довідку ФОП ОСОБА_12 №11 від 13.03.2018 року, відповідно до якої з 14.11.2017 року ОСОБА_8 перебував на стаціонарному курсі психологічної корекції та реабілітації у зв`язку з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. Довідку ФОП ОСОБА_13 №1/07 від 06.07.2018 року про те, що з 14.10.2017 року по дату видачі довідки ОСОБА_8 дійсно проходив курс реабілітації та психологічної корекції. До суду апеляційної інстанції долучалися довідки: довідка-характеристика ФОП ОСОБА_13 №3 від 05.10.2018 року про те, що з 14.11.2017 року по дату видачі довідки ОСОБА_8 дійсно проходив курс реабілітації та психологічної корекції у зв`язку з вживанням психоактивних речовин, довідка ФОП ОСОБА_13 №5 від 05.12.2018 року про те, що з 14.11.2017 року по 14.10.2018 року ОСОБА_8 дійсно проходив курс реабілітації та психологічної корекції у зв`язку із вживанням психоактивних речовин. Засуджений ОСОБА_8 вважав, що ця інформація є достатньою для підтвердження факту лікування від наркоманії та для позитивної характеристики особи при вирішенні даного кримінального провадження. Однак, як зазначив захисник ОСОБА_7 , судом першої та апеляційної інстанції не надано оцінки даним довідкам, взагалі не розглядалося питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч.4 ст.309 КК України. При цьому суди мали з`ясовувати: чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин.

З метою з`ясування всіх обставин справи, які мали місце під час розгляду справи, але не були відомі суду, захисником ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 було подано адвокатський запит до Комунального некомерційцного підприєиства Львівської обласної Ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» відносно ОСОБА_8 . На даний адвокатський запит КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» листом №595 від 18.11.2019 року повідомив, що ОСОБА_8 добровільно звернувся до лікаря-нарколога поліклінічного відділення Н.Черемис. Отримавши скерування на лікування, 18.09.2017 року ОСОБА_8 госпіталізований в 1 стаціонарне відділення, де перебував на лікуванні з 18.09.2017 року по 28.09.2017 року. Також на адвокатський запит захисника ОСОБА_7 отримано лист 04.11.2019 року від ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_13 , в якому повідомлено, що ОСОБА_8 проходив курс реабілітації та психологічної корекції в реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.11.2017 року по 01.04.2018 року та за адресою: АДРЕСА_2 в період з 02.04.2018 року по 14.10.2018 року за добровільним зверненням у зв`язку із вживанням наркотичних засобів. За час перебування в реабілітаційному центрі його стан суттєво поліпшився, він проявив себе як ініціативний, відповідальний, доброзичливий, працелюбний.

Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовано закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Водночас відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, тобто, для перегляду рішення за нововиявленими обставинами необхідно, щоб такі обставини впливали на юридичну оцінку фактів, на підставі якої ухвалено оскаржуване рішення.

Нововиявленими обставинами слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), для яких характерною є сукупність умов, що об`єктивно існували на момент здійснення кримінального провадження, не були відомі або ж не могли бути відомі на той час суду чи хоча б одному учаснику судового провадження.

Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом, а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та не могли надати суду дані про неї.

Тобто перегляд справи у зв`язку із нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої слало відомо після ухвалення судового рішення.

Як встановлено матеріалами провадження, під час судового розгляду до матеріалів справи долучено довідку Наркологічного центру «Ренесанс-Львів» №116/р від 02.10.2017 року, в якій зазначено, що дійсно з 28.09.2017 року по час видачі довідки ОСОБА_8 перебував на курсі стаціонарної реабілітації та психологічної корекції та довідку ФОП ОСОБА_12 №11 від 13.03.2018 року, відповідно до якої з 14.11.2017 року по дату видачі ОСОБА_8 перебував на стаціонарному курсі психологічної корекції та реабілітації у зв`язку із розладом психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Судом першої інстанції при ухваленні вироку зазначені документи досліджувались та суду було відомо про те, що ОСОБА_8 проходить курс реабілітації.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №4 «Про судову практику у справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВП, медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не перевірив, чи дійсно ОСОБА_8 проходив медичне обстеження в стаціонарних умовах і чи встановлено останньому діагноз «наркоманія», чи такий проходив курс лікування, адже курс реабілітації та психологічної корекції не дає підстави для звільнення на підставі ч.4 ст.309 КК України, та спеціаліст з цього приводу в судове засідання не викликався.

Усупереч вимогам ст.85 КПК України судом не надано оцінки належності та допустимості доказів, наданих стороною захисту, оскільки походження таких не з`ясовувалось, та не встановлено, що подані документи прямо чи непрямо підтверджують проходження курсу лікування від наркоманії ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду.
Статтею 410 КПК України передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на те, що апеляційний розгляд проводитьсяв межах апеляційної скарги та її вимог, з урахуванням положень ст. ст. 7, 9 КПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено неповно та з такими істотними порушенням вимог КПК України, які, з урахуванням положень статей 2, 7, 9, 410, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими, та відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування ухвали районного суду з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 а задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2020 року про задоволення заяви адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Франківського районного суду м.Львова від 06 липня 2018 року відносно ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами, скасувати.

Призначити у Франківському районному суді м.Львова новий розгляд заяви захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України за нововиявленими обставинами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4