Справа № 204/4416/20
Провадження № 1-в/204/844/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро у приміщенні залу судових засідань заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2013 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 629 від 07 липня 2020 року, зазначено, що внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування у сукупності із застосуванням заходів психологічної та соціальної реабілітації з січня 2019 року у психічному стані хворого відмічається позитивна динаміка, а з липня 2019 року психічний стан хворого залишається стабільним, про що свідчить відсутність галюцинаторних розладів, афективних та поведінкових порушень та агресивних тенденцій. Поведінка спокійна, упорядкована. Сформовані формальна критика до свого стану та скоєного, а також позитивні антиалкогольні настанови та позитивні настанови на подальший прийом підтримуючого лікування та відвідування лікаря психіатра. Внаслідок чого хворий не зумовлює особливої небезпеки для оточуючих. За своїм психічним станом ОСОБА_7 продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити, суду пояснила, що стан пацієнта є стабільним з липня 2019 року, про що свідчить відсутність галюцинаторних розладів, афективних та поведінкових порушень та агресивних тенденцій. Поведінка спокійна, упорядкова. Сформовані формальна критика до свого стану та скоєного, а також позитивні антиалкогольні настанови та позитивні настанови на подальший прийом підтримуючого лікування та відвідування лікаря психіатра. Внаслідок чого хворий не становити особливої небезпеки для оточуючих, та вважала за можливим змінити примусові заходи медичного характеру з суворого режиму на посилений. За весь час перебування в лікарні у пацієнта були наявні омани сприйняття, які з червня 2019 року зникли, в подальшому були дисимулятивні тенденції та емоційно вольові розлади, які з січня 2019 року зникли і не поновлювались. З липня 2019 року психічний стан хворого стабілізувався та залишається на даний час таким. Поведінка хворого була впорядкованою, зникли конфліктні та агресивні прояви. Що було підтверджено у висновку № 718 комісією лікарів психіатрів, також в ньому було зазначено про деяке зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. На теперішній час у хворого відсутні прояви особливої небезпеки для оточуючих. При госпіталізації хворого до лікарні в нього були наявні емоційно вольові розлади у вигляді оскудніння емоційних реакцій, емоційної холодності, зниження здібностей контролювати свої вчинки та прогнозувати їх наслідки, був відсутнє розуміння свого стану та протиправності скоєного ним правопорушення, виражені ознаки соціальної дезадаптації. Також він був не спроможний контролювати свою поведінку, були відсутні логічні зв`язки з окремими процесами мислення, що формували його особливу небезпеку, тобто хворий не правильно формував свої дії, ці всі ознаки були усунуті. Особлива небезпека хворого поступово знижувалася і дане зниження було відмічено лікарями-психіатрами у висновках. На даний час хворий розуміє необхідність лікування. З 2019 року хворий почав позитивно відноситись до лікування. Півтора роки тому в нього почалось покращення, а саме зникли емоційно вольові розлади. З січня 2019 року в нього ще не було розуміння необхідності лікування та розуміння протиправності скоєного, і в подальшому в 2019 році в нього не було цього розуміння. В січні 2020 року в нього теж не було сформовано думок щодо необхідності лікування та протиправності вчиненого злочину. Однак за останні шість місяців в нього з`явилось розуміння необхідності лікування та розуміння протиправності своїх дій, з`явилось розуміння хворобливості свого стану. В висновку № 629 від 07 липня 2020 року не зазначено, що розуміння свого хворобливого стану, необхідності в подальшому лікування у лікаря психіатра, а також розуміння протиправності свої дій настало за останні шість місяців. Однак даний висновок не суперечить попереднім висновкам. В ОСОБА_7 критика до скоєного була сформована шість місяців тому. Настанови на подальше необхідне лікування висловлював на протязі останніх шести місяців. Виказував позитивні терапевтичні настанови на протязі останніх шести місяців. Стабільність стану, а саме розуміння необхідності лікування, свого хворобливого стану, а також протиправності скоєного, триває не більш ніж шість місяців.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що заява про зміну застосування примусових заходів задоволенню не підлягає, оскільки документального підтвердження щодо покращення стану та динаміки покращення психічного стану ОСОБА_7 не було надано. Вважав, що зарано вирішувати питання щодо зміни режиму примусових заходів медичного характеру та вважав за необхідним ще поспостерігати за психічним станом ОСОБА_7 , а в подальшому якщо його стан дійсно буде стабільним тривалий час, можливо в подальшому вирішити питання про зміну режиму з суворого на посилений.
Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити заяву та змінити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З висновку комісії лікарів-психіатрів № 718 від 18 липня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_7 спостерігалося деяке покращення психічного стану у вигляді відсутності продуктивної психопатологічної симптоматики. Поведінка набула більш упорядкованого характеру, грубих конфліктів, порушень режиму відділення не відмічалось, агресивних, аутоагресивних тенденцій не проявляв, що свідчило про деяке зниження суспільної небезпеки. Але в клінічній картині зберігалась емоційна холодність, черствість, холодне, байдуже, без відчуття емпатії ставлення до скоєного, формальні розлади мислення з порушенням критичних функцій та відсутністю терапевтичних і антиалкогольних настанов. З огляду на вищевикладене ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребував продовження застосування примусових заходів медичного в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
З висновку комісії лікарів психіатрів № 25 від 13 січня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_7 в психічному стані не спостерігалось продуктивної психопатологічної симптоматики, агресивних, аутоагресивних проявів, конфліктних ситуацій, поведінка була зовні спокійна, упорядкована, що свідчило про подальше зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. Але повністю не було сформоване усвідомлення тяжкості скоєного, хворобливості свого стану, асоціальності його способу життя, не було позитивних терапевтичних настанов. З метою перевірки стабільності психічного стану, завершення індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_7 потребував продовження застосування примусових заходів медичного в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Проте, з розглядуваного висновку не зрозуміло, коли саме психічний стан ОСОБА_7 став стабільним. В даному висновку комісія лікарів психіатрів зазначає, що з липня 2019 року його психічний стан є стабільний, про що свідчить відсутність галюцинаторних розладів, афективних та поведінкових порушень та агресивних тенденцій. Як вбачається з висновку комісії лікарів психіатрів № 25 від 13 січня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_7 в психічному стані не спостерігалось продуктивної психопатологічної симптоматики, агресивних, аутоагресивних проявів, конфліктних ситуацій, поведінка була зовні спокійна, упорядкована, що свідчило про подальше зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих, але повністю не було сформоване усвідомлення тяжкості скоєного, хворобливості свого стану, асоціальності його способу життя, не було позитивних терапевтичних настанов. З висновку комісії лікарів-психіатрів № 718 від 18 липня 2019 року спостерігалось деяке покращення психічного стану ОСОБА_7 , у вигляді відсутності продуктивної психопатологічної симптоматики, поведінка набула більш упорядкованого характеру, грубих конфліктів, порушень режиму відділення не відмічалось, агресивних, аутоагресивних тенденцій не проявляв. З приводу скоєного говорить холодно, байдуже, без відчуття емпатії. Мислення паралогічне, непослідовне. Не усвідомлює хворобливості свого стану. Не розуміє шкідливого впливу алкоголю на його здоров`я. Терапевтичних настанов немає.
Більш того, хоча у ОСОБА_7 відсутні галюцинаторні розлади, афективні та поведінкові порушення та агресивні тенденції, не зрозуміло коли саме виникло усвідомлення тяжкості скоєного, та з`явилось розуміння необхідності лікування, так як вбачається з попередніх висновків, а саме з № 718 від 18 липня 2019 року та № 25 від 13 січня 2020 року, хворий не жалкує з приводу скоєного, у нього не сформовані стійкі настанови на відмову від вживання алкоголю у майбутньому, на продовження лікування, він не має усвідомлення власної психічної хвороби. Тому пацієнт являє особливу небезпеку для оточуючих.
Більш того, хоча з липня 2019 року і триває стабільне покращення психічного стану ОСОБА_7 , це не може свідчити про усунення чинників особливої небезпеки останнього так, як суд не має можливості встановити час початку усунення особливої небезпеки та її тривалості, а висновок комісії лікарів психіатрів від 07 липня 2020 року не узгоджується з висновками комісії лікарів психіатрів № 718 від 18 липня 2019 року та № 25 від 13 січня 2020 року.
Приймаючи до уваги досліджені матеріали особової справи, висновок комісії лікарів психіатрів, а також пояснення представника установа ОСОБА_6 яка вказала в судовому засіданні, що дійсно настанови на подальше лікування, розуміння свого хворобливого стану, а також протиправності своїх дій у ОСОБА_7 почали спостерігатись лише останні шість місяців, а також думку прокурора та захисника, суд вважає, що розглядувана заява задоволенню не підлягає, оскільки усунення особливої небезпеки ОСОБА_7 не є тривалими.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1