Справа № 459/2489/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/851/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0001103 за апеляційними скаргами представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гоголів, Радехівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, розлученого, не являється депутатом чи адвокатом, раніше не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Радехівським РВ УМВС України у Львівській області 29.11.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України

за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року, яким ОСОБА_9 , визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 153 КК України в редакції чинній на день вчинення даного кримінального правопорушення, тобто станом на 29.06.2017 року і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч. 3 ст. 152 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 30.06.2017 року, тобто з часу фактичного його затримання та обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін, продовживши такий строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 серпня 2020 року включно.

08 жовтня 2020 року ухвалою Львівського апеляційного суду строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено на 60 днів з 08 жовтня 2020 року до 06 грудня 2020 року включно.
Цивільний позов ОСОБА_6 , в інтересах якої такий подано ОСОБА_7 , до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням у розмірі 500000,00 грн.- задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме про стягнення із ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України- відмовлено.

В апеляційній скарзі представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 153 КК України у виді 6 років позбавлення волі, ч.3 ст. 152 КК України 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі. Вважає, що зазначене рішення суду є незаконним, і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Свої апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_7 мотивує тим, що суд призначаючи покарання, не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, більше того, проти статевої свободи та недоторканості неповнолітньої особи, порушив статеву зрілість особи неповнолітньої потерпілої. Також суд не врахував обтяжуючі обставини вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо неповнолітньої особи, та відсутність будь-якої пом`якшуючої обставини. Зазначає, що ОСОБА_9 не розкаявся у вчиненому, не висловив вибачень в сторону потерпілої, жодним чином не сприяв розкриттю даного злочину, а навпаки різними способами намагався уникнути відповідальності за злочин.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення покарання, а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочину і даним про особу обвинуваченого, прийшов до необгрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_9 позбавлення волі строком на 7 років.

У своїй апеляційній скарзі прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 153 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 152 КК України 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення не дав відповідної оцінки, передусім з точки зору суспільної небезпечності винної особи, не врахував невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_9 вчинив злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи у стані алкогольного сп`яніння щодо неповнолітньої особи, не розкаявся у вчиненому, що свідчить про несправедливість через м`якість покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати даний вирок суду та призначити справу до нового розгляду в суді першої інстанції. Запобіжний захід змінити із тримання під вартою на домашній арешт. Вважає вирок суду незаконним, необгрунтованим, ухваленим із істотним порушенням процесуального закону та невмотивованим.

Свої апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_10 мотивує тим, що докази на підставі яких звинувачується ОСОБА_9 є недопустимими та незаконно здобутими, фактично звинувачення грунтується виключно на показах потерпілої, які суперечать судовим експертизам, та відсутністю будь-яких біологічних слідів на ОСОБА_9 та потерпілій, і в цілому таке звинувачення переходить в категорії із обгрунтованого в припущення.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, які підтверджують вину ОСОБА_9 , хоча вони навпаки підтверджують його невинуватість. Зазначає, що усі біологічні докази цього кримінального провадження стверджують той факт, що фізичного контакту між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не було, жодного доказу, який би стверджував інше не має.

Зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, а саме в нездійсненні допиту численних свідків і не вирішення питання щодо їх подальшої участі.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було грубо допущено істотне порушення вимог кримінально процесуального закону та взято до уваги недопустимі докази, які здобуті із порушенням вимог КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати даний вирок суду, виправдати його та закрити провадження.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_9 мотивує тим, що жодного злочину він не вчиняв, потерпіла ОСОБА_14 його оговорює, всі судово медичні та біологічні експертизи підтвердили те, що жодних відносин із ОСОБА_13 він не мав.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не вирішив клопотання адвоката щодо визнання доказів його вини незаконними, оскільки майже усі докази його вини здобуті незаконно,

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 29 червня 2017 року близько 23.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , підійшов до візуально знайомої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та керуючись умислом на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом та подальшого згвалтування неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , під надуманим приводом відвів неповнолітню потерпілу до недобудови, що по АДРЕСА_3 у безлюдне місце.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_9 ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, усвідомлюючи, що перед ним неповнолітня дівчина, яка не зможе чинити опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на задоволення статевої пристрасті неприродним способом та подальшого згвалтування, утримуючи ОСОБА_6 своїми руками з метою подолання опору, насильно зняв з неповнолітньої потерпілої одяг, а саме: штани, нижню білизну та футболку, після чого, всупереч її волі, вступив з нею в статеві зносини неприродним шляхом аногенітальним способом, чим задовільнив свою статеву пристрасть.

Після цього ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, застосовуючи насильство, продовжуючи силоміць утримувати неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 , вступив з останньою в статеві зносини природнім способом всупереч її волі, тобто зґвалтував її.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який просив задоволити подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , а саме - вирок суду скасувати та постановити новий вирок, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 та прокурора, та відхилити апеляційні скаргиобвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , думку обвинуваченого ОСОБА_9 , підтриману його захисником адвокатом ОСОБА_10 , які просили задоволити їх апеляційні скарги та відхилити апеляційні скарги інших апелянтів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні даних злочинів грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, на думку колегії суддів, не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 його вина в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується дослідженими судом першої інстанції, а саме:

- допитом потерпілої ОСОБА_6 , 27.07.1999 року за участі її законного представника, представника та психолога, яка на час вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152 КК України, була неповнолітньою, яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що йшла із церкви та зустрілася із своїми друзями ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з якими домовилися разом погуляти, однак вона їх попередила, що мусить спитати дозволу в своєї мами. Отримавши дозвіл від матері, вона пішла до будинку ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , однак не дочекавшись їх, до неї підійшов ОСОБА_17 , який їй був відомий як дядько ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вона його бачила раніше в будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також бачила його разом із ОСОБА_15 в магазині. Ствердила, що обвинувачений їй повідомив, що покличе її друзів та вони прийдуть в недобудову. Після цього вона разом із ОСОБА_9 пішла в недобудову, а на їх шляху обвинувачений заходив в продуктовий магазин та купив пиво. Опинившись в приміщенні недобудови, обвинувачений її запевняв, що найближчим часом підійдуть ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . В подальшому він почав споювати її пивом та рухати своїми руками її тіло. Під час цього обвинуваченому на мобільний телефон хтось телефонував декілька разів, однак він не реагував на дзвінки. Надалі почав знімати з неї одяг та запихати свій член спочатку в її анус, а в подальшому і піхву. Спочатку це все відбувалося в одній із кімнат недобудови, а потім обвинувачений переніс її на руках в іншу кімнату, зазначаючи, що йому так комфортніше. При цьому вказала, що вона намагалася чинити опір, кричала, однак ОСОБА_9 закривав їй рот своєю рукою, казав мовчати, застосовував силу, чинив психологічний тиск. Так як обвинувачений поклав її на траву, при цьому застосовуючи силу, на яку вона чинила опір та намагалася його відштовхути від себе, оскільки відчувала біль в статевому органі, коли обвинувачений здійснював статевий акт, їй було поранено спину. Зазначала, що вона до цього випадку була незайманою і такі дії обвинуваченого були їй неприємними, болючими, суперечили її волі. Потерпіла вказувала, що обвинувачений їй не завдавав ударів, однак наказував, щоб про даний випадок вона нікому не говорила, погрожував їй. Пригадує, що вийшовши з приміщення недобудови та рухаючись в сторону парку, ОСОБА_9 цікавився в неї, де вона вчиться та скільки їй років, на що вона йому повідомила, що закінчила школу, 9 класів, відвідує різні заняття, в тому числі із плавання, є неповнолітньою, тобто не досягнула 18 років. Обвинувачений був одягнений в джинсові штани синього кольору та футболку. Ідучи дорогою, в центральному парку вона побачила свою сестру із її чоловіком ОСОБА_18 . Про те, що зробив із нею обвинувачений вона спочатку розповіла своїй сестрі, а в подальшому остання розповіла своєму чоловіку. Почувши це, чоловік сестри, ОСОБА_18 , намагався наздогнати обвинуваченого, однак йому це не вдалося зробити;

- поясненнями свідка ОСОБА_19 , який в суді першої інстанції показав, що він є батьком потерпілої ОСОБА_6 . Коли прийшов в червні місяці 2017 року близько 21 год. 00 хв. додому з роботи, то його дочки не було, а тому її почали шукати. Спочатку він сам шукав дочку, в подальшому пішов її шукати разом із старшою дочкою та зятем. Близько 23 год. 00 хв. цього ж дня йому зателефонувала старша дочка ОСОБА_20 та повідомила, що дочку ОСОБА_21 знайдено в парку та йому сказали зачекати біля під`їзду. Коли він побачив свою дочку ОСОБА_22 , то вона почала плакати. В неї були забруднені штани, плечі були у синцях. Від своєї дружини він дізнався, що дочку згвалтували, а тому необхідно йти в лікарню. Особисто йому донька про обставини, що з нею сталися в той вечір нічого не розповідала, про все він дізнався від дружини. Стверджує, що в той день дочка ОСОБА_21 , яка є потерпілою у справі, була одягнена в джинси та футболку, яке взуття в неї було не пригадує. В подальшому в лікарні він побачив, що спина дочки була покрита синьцями. Про інші деталі події він дізнався вже від старшої дочки та зятя;

- поясненнями свідка ОСОБА_23 , який в суді першої інстанції показав, що пригадує, що подія мала місце літом 2017 року. Він у той вечір, коли відбулася подія перебував разом із своєю дівчиною, яка станом на сьогодні є його дружиною, ОСОБА_24 . До його дружини подзвонила її мати та повідомила, що пропала ОСОБА_14 , тобто її дочка, а сестра ОСОБА_20 . Дізнавшись, що сестри ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , немає вдома, він разом із дружиною пішли її шукати. Пошуки тривали близько 30 хв. Знаходячись в парку біля фонтану, він із дружиною вирішили розділити свої маршрути пошуку, та в подальшому в парку саме він побачив першим ОСОБА_22 із незнайомим йому чоловіком. Запитавши ОСОБА_21 про те, що вона робить в парку і ким є чоловік поряд, вона йому пояснила, що невідомий йому чоловік відводить її додому, являється дядьком її друга ОСОБА_16 , називається ОСОБА_25 . ОСОБА_21 виглядала наляканою, однак нічого дивного в її поведінці не було. Після цього він почав сваритися із мужчиною на ім`я ОСОБА_25 , який йшов разом із ОСОБА_21 ,, а останній почав від нього втікати. Вважаючи, що просто так даний чоловік втікати не може, він його намагався наздогнати, однак цього зробити йому не вдалося. В подальшому він разом із дружиною ОСОБА_20 забрали потерпілу додому. Як йому стало відомо в подальшому від дружини ОСОБА_20 , ОСОБА_21 їй розповідала, що саме невідомий йому мужчина, якого він бачив разом із нею в парку, торкався її. Вказує, що невідомим йому на той час мужчиною, якого він бачив разом із ОСОБА_21 в парку є саме обвинувачений. Як він пригадує, в цей вечір ОСОБА_21 була одягнена у шорти та футболку. Він не бачив тілесних ушкоджень, одяг не був пошкоджений. Сам обвинувачений, на його думку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, одягнений був у футболку в полоску та сині штани. Обвинувачений йому казав, що відводить ОСОБА_21 до її місця проживання на прохання її друга ОСОБА_16 . Світлану та обвинуваченого він помітив приблизно в проміжку часу між 21 год. 45 хв. та 22 год. 30 хв;

- поясненями свідка ОСОБА_24 , даними в суді першої інстанції, яка показала, що вона є сестрою потерпілої. 29.06.2017 року перебувала разом із своїм хлопцем вдома, коли до неї подзвонила мати і повідомила, що немає сестри ОСОБА_6 . Після цього вона разом із своїм хлопцем пішли шукати сестру. Зустрівши сестру ОСОБА_21 біля фонтану, вона від неї почула, що її хлопець, ОСОБА_18 , побіг за дядьком ОСОБА_16 , тобто обвинуваченим ОСОБА_9 . Поцікавившись причину, сестра їй відповіла, що була згвалтована обвинуваченим. Вказує, що потерпіла їй розповіла, що була згвалтована в недобудові, більш детальної інформації їй невідомо. В це ж вечір вона залишилася вдома, а її мати разом із сестрою, потерпілою у справі, пішли в лікарню. В подальшому вона помітила, що в сестри поцарапана спина. Зазначила, що їй відомо, що до події із обвинуваченим, її сестра була незайманою. Після події потерпіла мала психологічні зриви, тривогу, прокидалася серед ночі. Стверджує, що про події із сестрою їй стало відомо від самої сестри. До події вона не знала ні друзів потерпілої, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ні самого обвинуваченого. Однак може точно сказати, що її сестра боялася незнайомих їй людей, а про те, що обвинувачений втікав на той час від її хлопця, а тепер чоловіка, вона дізналася безпосередньо від свого чоловіка;

- поясненнями свідка ОСОБА_26 , яка в місцевому суді пояснила, що вона являється цивільною дружиною обвинуваченого, до затримання вони разом проживали 2-3 роки в місті Червоноград Львівської області. Зазначає, що її чоловік працював на будівництві, їхав на роботу зранку, приїжджав ввечері. Мають спільну дитину віком 2 роки і 6 місяців. В день коли відбувалися всі події, вона обвинуваченого не бачила, тому що була вдома тільки до 17 год., а в подальшому в пологовому відділенні, однак як їй відомо, ОСОБА_17 був на роботі в селі Волсвин, а після цього мав їхати в село ночувати. Вночі їй сусідка повідомила, що в її помешканні вибивають вхідні двері, а тому вона подзвонила в поліцію. Через деякий час їй зателефонували та сказали, щоб чоловік відкрив двері. Після цього вона подзвонила обвинуваченому та сказала йому відкрити двері. В подальшому з ним не спілкувалася, оскільки обвинувачений не піднімав телефон. Стверджує, що в свою квартиру повернулася на наступний день приблизно о 11 год. 00 хв. В квартирі був обвинувачений та ще двоє мужчин як вона розуміла з правоохоронних органів, однак в цивільному одязі, які повідомили, що забирають ОСОБА_9 в поліцію, але через 2 години він повернеться. Вказує, що в квартирі ліжко було застелене, все було на своїх місцях, була звична обстановка, у ванні було сухо, рушники були сухі. А тому прийшла до висновку, що обвинувачений вдома не мився. Зазначала, що їй відома ОСОБА_14 , оскільки вона дружила із племінниками обвинуваченого. Свідок вказала, що час від часу діти, в тому числі і потерпіла приходили до неї додому, однак про себе вона кожен раз говорила різну інформацію, як і про своїх батьків. Так розповідала, що вчиться на 2-3 курсі. Також ОСОБА_14 була в її квартирі на Різдво, приходила колядувати.Те, що ОСОБА_14 має вади вона не помічала. Вона повністю довіряє обвинуваченому, який в день подій повідомив, що їде в село, в подальшому під час спілкування попередив, що вживав алкогольні напої, а тому залишиться в місті Червоноград;

- поясненнями свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що є двоюрідною сестрою обвинуваченого, потерпіла їй незнайома. Пригадує, що зустріла обвинуваченого в літню пору, приблизно в кінці червня. Вона йшла на роботу приблизно в проміжку часу о 18 год. 45 хв.- 18 год. 50 хв., оскільки працювала в нічну зміну. Обвинуваченого зустріла на шляху свого прямування на автовокзалі в сильному алкогольному сп`янінні приблизно на відстані 20-25 метрів від себе. Однак з ним не спілкувалася, адже поспішала на роботу. Пригадує, що ОСОБА_17 був одягнений в сині джинси та в однотонну яскраво голубу футболку без написів, взутий в кросівки темного кольору. Знає обвинуваченого як спокійну людину, який працював на будівництві, інколи міг зловживати алкоголем;

- поясненнями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні місцевого суду показав, що приблизно 3-4 роки тому в місті Червоноград була новина про згвалтування. Їхавши на автомобілі, він був зупинений працівником поліції та йому було запропоновано бути понятим. Чи приходив реєстрацію при вході в приміщення відділу поліції сказати не може. Однак він був на впізнанні особи у відділі поліції на 4 поверсі, але коли це відбувалося та о котрій годині пригадати не може. Чи був присутнім в кабінеті адвокат в момент впізнання не пам`ятає, однак точно пригадує, що особа, яка впізнавала, чи то потерпіла, чи свідок, показала серед чотирьох людей на конкретну особу, яка вчинила відносно неї злочин, будь-яких підказок, вказівок даній особі зі сторони працівників поліції не було. Однак хто саме здійснював впізнання особи він не пам`ятає;

- поясненнями свідка ОСОБА_29 , даними в суді першої інстанції, з яких вбачається що вона працює прибиральником у Червоноградському відділі поліції. Пригадує, що була запрошена слідчим бути понятою при огляді речей. Огляд речей відбувався вдень в кабінеті на четвертому поверсі відділу поліції, однак в якому конкретно згадати не може, як і не пригадує, які саме речі оглядалися. Разом із нею понятим ще був чоловік. Ствердила, що їй ніхто не давав жодних вказівок;

- поясненнями свідка ОСОБА_30 , який в суді першої інстанції показав, що був понятим у кримінальному провадженні під час огляду речей, який проводився в кабінеті на четвертому поверсі відділу поліції, в третьому або четвертому кабінеті зліва. Пригадує, що разом із ним понятою була ще жінка. Оглядали джинси синього кольору малого розміру, але чи вони були чоловічі він не пригадує. Поцікавившись у слідчого про походження одягу, почув, що проводиться огляд речей у зв`язку із згвалтуванням.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України, доводиться:

- рапортом інспектора СРПП № 4 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_31 начальнику Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області підполковнику ОСОБА_32 від 30.06.2017 року, з якого вбачається, що 30 червня 2017 року в Червоноградський ВП по телефону 192 надійшло повідомлення від медсестри приймального покою ЧЦМЛ ОСОБА_33 про те, що до них за медичною допомогою звернулася гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з діагнозом: забій м`яких тканин голови, обох верхніх та нижніх кінцівок, забій, садна задньої поверхні тулуба, алкогольне сп`яніння;

- повідомленням про нещасний випадок невиробничого характеру від 30 червня 2017 року, який складений медичним працівником ОСОБА_34 вбачається, що в Червоноградську центральну міську лікарню звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повідомила, що була згвалтована, побита знайомою їй особою 29.06.2017 року о 22 год. 00 хв. В неї було діагностовано садна м`яких тканин задньої поверхні грудної клітини, забій м`яких тканин голови, верхніх та нижніх кінцівок, забій, садна задньої поверхні тулуба, алкогольне сп`яніння, 0,52 проміле.

29.06.2017 року ОСОБА_35 зверталася із заявою у Червоноградський відділ поліції ГУНП у Львівській області, у якій просила притягнути до відповідальності невідому їй особу, яка, перебуваючи на території незавершеного будівництва, що по вулиці Бандери в місті Червоноград близько 22 год. 00 хв. 29.06.2017 року згвалтувала її неповнолітню дочку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.06.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_35 звернулася в поліцію та повідомила, що ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу недобудови, що по вулиці С. Бандери в місті Червоноград Львівської області, застосувавши фізичне насильство, вступив із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у статевий акт природнім та неприроднім способом всупереч волі ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30 червня 2017 року та відеозапису до нього за участю потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_36 , а також за участю спеціаліста психолога ЧМЦСССДМ ОСОБА_37 , з якого вбачається, що потерпіла в приміщенні кабінету розповіла про обставини вчинення кримінальних правопорушень відносно неї, а в подальшому відтворила обставини в приміщенні недобудови по вулиці С. Бандери в місті Червоноград Львівської області, зокрема потерпіла вказала, що її знайомий ОСОБА_25 29.06.2017 року близько 22 год. 00 хв., застосовуючи фізичне насильство задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом та згвалтував її;

- відеозаписом dvd 6 20 2330, який переглянуто та досліджено в суді першої інстанції та протоколом огляду відеозапису від 07.07.2017 року, з якого вбачається, що датою зйомки є 29.06.2017 року, початок відеозйомки 22:14:25 год. У нижньому лівому кутку вказано «CAM06» Дана камера спостереження охоплює тротуарну доріжку навпроти входу в магазин «Виноград» та сходову площадку в магазин. О 22 год. 20 хв. 17 секунд по тротуарній дорожці із правої сторони проходить дівчина. Поряд із дівчиною, із правої сторони від неї, йде чоловік. Дівчина одягнута в джинси синього кольору, футболку білого кольору на короткий рукав, кросівки червоно-білого кольору, із собою має сумочку. Чоловік одягнений в штани синього кольору, футболку білого кольору на короткий рукав, рукави футболки чорного кольору та кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору.

Відеозапис закінчується о 23 год 30 хв. 59 секунд;

- відеозаписом Embedded Net DVD 192.168.2.108 1 6, який переглянуто та досліджено в судовому засіданні місцевого суду та протоколом огляду відеозапису від 07.07.2017 року, з якого видно, що дата зйомки 29.06.2017 року. Початок відеозйомки 20 год. 09 хв. 03 секунди. У нижньому правому куті вказано «Сamera01». Дана камера спостереження охоплює вхід в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », торговий зал продажу алкогольного напою. О 21 год. 31 хв. 54 секунді в приміщення магазину заходить чоловік віком 35 років, який одягнений у футболку білого кольору (рукави, низ футболки та край вирізу на шию чорного кольору), джинси синього кольору, кросівки чорного кольору, підошви яких білого кольору. Даний чоловік лисуватий, середньої тілобудови, середнього росту. Чоловік придбав в магазині пляшку пива в пластмасовій тарі та о 21 год. 33 хв. 51 секунді вийшов із магазину. Вже на вулиці за чоловіком направилася дівчина, які попрямували праворуч від магазину.

Також, на думку колегії суддів, місцевим судом вірно взято до уваги:

- висновок судово-медичної експертизи № 090/2017 від 14.07.2017 року, яка проведена експертом Червоноградського відділення КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_38 , де зазначено, що у громадянки ОСОБА_6 , 1999 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на спині та сідницях, які могли утворитися 29 червня 2017 року від дії тупих твердих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також були виявленні тілесні ушкодження у вигляді двох розривів дівочої пліви та розриву в ділянці анального отвору, які могли утворитися внаслідок введення тупого предмету в піхву та задній прохід і відносяться до легкого тілесного ушкодження. В мазках з вмістом піхви та з вмістом прямої кишки від громадянки ОСОБА_6 сперматозоїди не виявлені;

- висновок судово-медичної експертизи №757/2017-ім від 06.07.2017 року, яка проведена експертом-імунологом Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське облане Бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_39 , з якого вбачається, що в одному мазку з вмістом піхви та в одному мазку з вмістом прямої кишки від громадянки ОСОБА_6 , 1999 року народження, спертамезоїди не знайдені (Том 1 аркуш справи №181-182);

- висновок судово-медичної експертизи № 97/2017 від 07.07.2017 року, яка проведена cудово-медичним експертом Червоноградського відділення КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що враховуючи антропометричні дані обстежуваної, слід вважати, що неповнолітня ОСОБА_6 , 1999 року народження, на час проведення судово-медичної експертизи статевої зрілості не досягла;

- протокол огляду місця події від 30.06.2017 року та фототаблиць до нього, з якого вбачається, що проведеним оглядом встановлено, що предметом огляду являється службовий кабінет № 63 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, місто Червоноград, вулиця СВ. Володимира, 8а. В даному службовому кабінеті знаходиться неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в присутності її мами, законного представника. Вона добровільно видала належний їй одяг, а саме джинси синього кольору, футболку білого кольору, труси білого кольору, шкарпетки білого кольору, кросівки біло-червоного кольору, в якому ОСОБА_6 була одягнена під час вчинення відносно неї зґвалтування;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.06.2017 року та фототаблиць до нього, з якого вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_40 особа, яка впізнавала, ОСОБА_23 вказав, що впізнає за загальними рисами обличчя особу під № 1, яка сидить першою зліва від нього, як особу, яку він бачив в парку імені Т. Шевченка в місті Червоноград. Особою під № 1, на яку вказує ОСОБА_23 є ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_9 добровільно надав для проведення необхідних експертиз належні йому одяг, а саме штани світлого кольору, футболку у полоску чорного, білого, сірого та голубого кольорів, труси темно-синього кольору, шкарпетки темно-синього кольору, телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 ; (Том 1 аркуш справи 198-200);

- протокол огляду місця події від 30.06.2017 року та фототаблиць до нього, з якого вбачається, що проведеним оглядом встановлено, що предметом огляду являється службовий кабінет № 63 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, місто Червоноград, вулиця СВ. Володимира, 8а. В даному службовому кабінеті знаходиться гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який добровільно видав належний йому одяг, а саме штани світло-коричневого кольору, футболку в біло-сіро-чорно-голубий колір, труси темно-синього кольору, шкарпетки темно-синього кольору. Також ОСОБА_9 надав належний йому мобільний телефон марки «Samsung» IMEI № 1- НОМЕР_3 , IMEI № 2- НОМЕР_4 із встановленими сім-картками «Київстар» та «МТС» та карткою пам`яті «Мicro SD» на 512 Мb;

- постанову слідчого Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_41 про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 30.06.2017 року, відповідно до якого штани світло-коричневого кольору, футболка біло-сіро-чорно-голубого кольору, труси темно-синього кольору, шкарпетки темно-синього кольору та мобільний телефон марки «Samsung» IMEI № НОМЕР_5 , IMEI № НОМЕР_6 із встановленими сім-картками «Київстар», «МТС» та карткою-пам`яті на 512 Mб- визнано речовим доказом. Штани світло-коричневого кольору, футболка біло-сіро-чорно-голубого кольору, труси темно-синього кольору, шкарпетки темно-синього кольору після проведення судових експертиз постановлено передати в камеру зберігання речових доказів Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, а мобільний мобільний телефон марки «Samsung» IMEI № НОМЕР_5 , IMEI № НОМЕР_6 із встановленими сім-картками «Київстар», «МТС» та карткою-пам`яті на 512 Mб постановлено передати на зберігання в камеру зберігання речових доказів Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області;

- висновок судово-медичної експертизи № 091/2017 від 14.07.2017 року, яка проведена експертом Червоноградського відділення КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_38 та якому зазначено, що у громадянина ОСОБА_9 , 1981 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій гомілці, яке могло утворитися 29 червня 2017 року від дії тупого твердого предмету і відносяться до легкого тілесного ушкодження;

- висновок судово-медичної експертизи № 170/2017ц. від 11.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_42 , з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі нігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук потерпілої ОСОБА_6 встановлено наступне: в накладеннях речовини світло-сірого та сірого кольору в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук/об`єкти №№1,2 виявлено білок людини та клітини плоского епітелію, статева приналежність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові та її клітинних елементів, сперматозоїдів в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок з обох рук гр. ОСОБА_6 не виявлено;

- висновок судово-медичної експертизи №169/2017ц. від 11.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_43 , в якому зазначено, що при судово-медичній експертизі нігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук підозрюваного ОСОБА_9 встановлено наступне: в слідах піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок обох рук (об`єкт № 1,2) виявлено білок людини, клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через деструктивно змінені ядра. Крові та її клітинних елементів, сперматозоїдів, клітин прямої кишки та елементів копрокультури в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_9 (об`єкти № 1,2) не виявлено;

- висновок судово-медичної експертизи № 762/2017-ім від 18.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_44 , з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичних досліджень речових доказів встановлено, що у слідах на тампонах зі змивами з правої та лівої руки (об`єкти №№ 1,2) підозрюваного ОСОБА_9 крові, сперми не виявлено;

- висновок судово-медичної експертизи № 764/2017-ім від 06.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_45 , та якій зазначено, що кров громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновок судово-медичної експертизи № 764/2017-ім від 06.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_45 , та згідно якої кров громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновок судово-медичної експертизи № 171/2017ц. від 14.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_43 , згідно якого при судово-медичній експертизі трусів-шортів, футболки, штанів, пари шкарпеток - одягу підозрюваного ОСОБА_9 , встановлено наступне: в слідах світло-сірого кольору на трусах-шортах /об`єкт №1/, футболці /об`єкт №2/, штанах /об`єкт №3/, шкарпетці №1 /об`єкт №4/ виявлено клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові та її клітинних елементів, клітин піхвового епітелію, клітин прямої кишки та елементів копрокультури не виявлено. На шкарпетці №2 при візуальому огляді та в ультрафіолетових променях слідів, які придатні для цитологічного дослідження не виявлено. Для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи препарати об`єктів №1,2,3,4 непридатні через відсутність клітин з ядрами та клітинних елементів крові;

- висновок судово-медичної експертизи № 768/2017-ім від 19.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_44 , з якої вбачається, що на підставі даних судово-медичних досліджень речових доказів, встановлено: кров потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_9 , 1981 року народження, відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на футболці (об`єкт №1), на джинсах (об`єкт №7), на трусах (об`єкт №8) - одязі потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлена кров людини, сперми в цих слідах не виявлено. При встановленні групової приналежності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №№1,7,8 виявлений антиген Н та в об`єкті №8 ще й ізогемаглютиніни анти-А і анти-В. Таким чином, кров в об`єктах №№1,7,8 може походити від потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також від будь-якої особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. У слідах на футболці (об`єкти №№2,3), на джинсах (об`єкти №№4,5,6), на шкарпетці II (об`єкт №9), на лівій кросівці (об`єкт №10) - одязі потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , крові та сперми не виявлено;

- висновок судово-медичної експертизи № 163/2017ц від 14.07.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_46 , в якій вказано, що при судово-медичній експертизі мазка-відбитка, мазка-змива, тампона-змива та контроля човноподібної ямки з степового органу підозрюваного ОСОБА_9 , 1981 року народження, клітин піхвового епітелію, прямої кишки та елементів копро культури не виявлено;

- постанови слідчого Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_41 про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 30.06.2017 року, з яких вбачається, що змиви, відбитки із човноподібною ямкою статевового органу ОСОБА_9 , змиви із рук неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_9 , зрізи нігтьових пластин неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , джинси, труси, пару кросівок, пару шкарпеток, футболку визнано речовими доказами та після проведення судових експертиз постановлено передати в камеру зберігання речових доказів Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області;

- висновок судово-психіатричної експертизи № 407 від 10.08.2017 року, яка проведена експертом Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_47 , з якої вбачається, що на час проведення експертизи ОСОБА_9 психічною хворобою не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_9 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, а перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи у ОСОБА_9 клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи вживання наркотичних речовин (хронічний алкоголізм, наркоманія) не встановлено. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

- висновок судово-психіатричної експертизи № 416 від 23.08.2017 року, яка проведена експертами Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, з якої вбачається, що ОСОБА_6 на час проведення експертизи виявляє розумову відсталість в ступені легко вираженої дебільності. За своїм психічним станом підекспертна не може повноцінно розуміти сексуальний характер скоєних стосовно неї дій, однак може надавати покази, які відображають фактичний перебіг подій. ОСОБА_6 притаманна легка розумова відсталість, їй притаманний обмежений запас слів. Однак ОСОБА_6 здатна повідомити про фактичний перебіг подій. Через її розумову відсталість вона не повністю розуміє значення вчинюваних із нею дій, однак може вірно повідомити про фактичний перебіг подій.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 згідно висновку судово-психіатричної експертизи виявляє розумову відсталість в ступені легко вираженої дебільності, тим не менше вона може вірно повідомити про фактичний перебіг подій, а тому колегія суддів не ставить під сумніви покази потерпілої та вважає, що її покази є належним доказом.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно зазначено, що кожен доказ, а саме покази потерпілої, свідків, протокол проведення слідчого експерименту з додатками до нього, протоколи огляду речей, висновки судово-медичної експертизи є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_9 .

До такого ж висновку прийшла і колегія суддів апеляційного суду.
При цьому, на думку колегії суддів, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні пред`явлених йому обвинувачень.
Тому колегія суддів не вбачає жодних підстав для визнання доказів неналежними, недопустимими, про що зазначає в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 . Відхиляє колегія суддів і інші твердження захисника як такі, що не знайшли свого підтвердження в суді.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , мали місце, ці діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цих кримінальних правопорушень та підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Також на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно не надано віри показам обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не міг вчинити та не вчиняв жодних протиправних дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , в тому числі задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої та згвалтування неповнолітньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статями 153-155 КК України, оскільки дані покази обвинуваченого заперечуються показами потерпілої ОСОБА_6 про те, що саме обвинувачений вчинив згвалтування та задоволення статевої пристрасті неприроднім способом щодо неї, сукупністю інших доказів, а саме протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою, відеозаписом до нього, відеозаписом із приміщення магазину, та правильно зазначено, що покази обвинуваченого ОСОБА_9 , в тому числі і про те, що він не впізнає себе на відеозаписі із приміщення магазину, спрямовані на уникнення відповідальності.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що під час показів обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що 29.06.2017 року, тобто в день вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому не пригадує більшість подій, епізодів того дня, а те, що він не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень пояснює тільки тим, що він не міг вчинити дані злочини, однак дані покази обвинуваченого не підтвержені жодними доказами.
При цьому, нормою ч. 2 ст. 153 КК України в редакції чинній на 29.06.2017 року, тобто на день вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення , було передбачено відповідальність за задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно або группою осіб або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статями 152 або 154 КК України, а також вчинене щодо неповнолітньої чи неповнолітнього, що каралося позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Нормою ч. 3 ст. 152 КК України в редакції чинній на 29.06.2017 року, тобто на день вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення , було передбачено відповідальність за згвалтування, вчинене группою осіб, або згвалтування неповнолітньої чи неповнолітнього, що каралося позбавленням волі на строк від семи до двадцяти років.

На день ухвалення вироку нормою ч. 3 ст. 152 КК України в редакції Закону України № 2227-VIII від 06.12.2017 року із змінами, внесеними згідно із Законом України № 409-IX від 19.12.2019 року встановлено відповідальність за згвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталіій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене группою осіб або згвалтування неповнолітньої особи, що карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.

Тобто на день ухвалення вироку суду фактично задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно або групою осіб або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статями 152 або 154 КК України, а також вчинене щодо неповнолітньої чи неповнолітнього охоплюється чинною на даний час диспозицією норми ч. 3 ст. 152 КК України та карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.

Тобто на день ухвалення вироку законодавець вже не розділяє поняття зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а всі дії охоплюються одним поняттям зґвалтування та передбачені в статті 152 КК України.

Колегія суддів враховує, що згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Тому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно застосовано Закон, норми КК України, які були чинними на момент вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 полягає в тому, що він вчинив задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої і тому такі його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 153 КК України в редакції чинній на день вчинення даного кримінального правопорушення.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_9 полягає в тому, що він вчинив згвалтування неповнолітньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статями 153-155 КК України і тому колегія суддів вважає, що такі його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 152 КК України в редакції чинній на день вчинення кримінального праворушення.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення тяжкого злочину, яким є кримінальне правопорушення правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України, та особливо тяжкого злочину, яким є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, та особу винного, який офіційно не працює, посередньо характеризується, розлучений. Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_9 колегією судді не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2017 року № 165, який складений Червоноградською центральною міською лікарнею та з якого вбачається, що ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, взявши при цьому до уваги, що кримінальні правопорушення ОСОБА_9 вчинив щодо неповнолітньої, порушивши її статеву свободу та статеву недоторканість, ним вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 , прокурору Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_9 та його захиснику адвокату ОСОБА_10 в задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2020 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: