Провадження № 1-кп/331/511/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000855 від 03.05.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта повна загальна середня, сімейний стан розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля під`їзду № 1, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросила у раніше знайомої їй ОСОБА_5 належний останній мобільний телефон, після чого, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 не слідкує за її діями, шляхом зловживання довірою, заволоділа майном останньої, залишивши територію домоволодіння, а саме: мобільним телефоном у корпусі чорного кольору «ZTE Blade A5 2020» 2/32 GT Black imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 10-277 складає 1999 гривень 20 копійок; захисним склом на дисплей мобільного телефону, вартістю 20 гривень; сім-картою оператора стільникового зв`язку «ВФ Водафон» НОМЕР_3 , вартістю 50 гривень; сім-картою оператора стільникового зв`язку «ВФ Водафон» НОМЕР_4 , вартістю 50 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинула місце події та розпорядилась майном потерпілої ОСОБА_5 на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2339 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю визнала, у вчиненому щиро розкаялась та пояснила суду, що 02 травня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросила у своєї знайомої ОСОБА_5 належний останній мобільний телефон в корпусі чорного кольору. Після чого, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 не слідкує за її діями, заволоділа вказаним мобільним телефоном та покинула територію двору будинку. Вказаний мобільний телефон продала незнайомій особі на ринку «Анголенка», грошові кошти витратила на власні потреби. Крім того, зазначила, що вона у повній мірі усвідомила злочинний характер своїх дій, усвідомила свою протиправну поведінку, зробила для себе відповідні висновки, зобов`язалась в подальшому не вчиняти подібні дії. В ході досудового розслідування в повній мірі відшкодувала потерпілій завдані нею збитки.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачена ОСОБА_4 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, вчинила кримінальний проступок, розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована пакувальницею на приватному підприємстві, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає те, що вона вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі, у зв`язку з чим потерпіла матеріальних претензій не має.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується положеннями, закріпленими в ст. 5 КК України, з яких слідує, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З огляду на те, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою 02.05.2020 року, до внесення змін в санкцію ч. 1 ст. 190 КК України згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання відповідно до закону про кримінальну відповідальність, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченою суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, оскільки завдані матеріальні збитки відшкодовані потерпілій в повному обсязі, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються її діяння в редакції закону про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення у вигляді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1