ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0001181 від 10.11.2019за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину 2016 року народження, не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
10 листопада 2019 близько 19 год 30 хв, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Ярослава Мудрого м. Фастів Київської області, де в подальшому на регульованому перехресті, здійснюючи поворот ліворуч на вулицю Соборна, навпроти будинку № 65, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002, а саме: п. 10.1, згідно з якими «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»та п. 16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»,здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав вулицю Соборна в межах пішохідного переходу зліва направо по напрямку руху вказаного транспортного засобу.

Унаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 , 1953 року народження, був госпіталізований до медичного закладу, де в подальшому помер. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 349/д/267 від 05.02.2020, смерть ОСОБА_6 настала в результаті закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи і склепіння черепа, крововиливами під оболонки і стовбурну частину головного мозку, його набряку і крововиливами в шлуночки мозку.

Порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із скоєною дорожньо - транспортною подією та наслідками, що настали, а саме смертю ОСОБА_6 .

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, зокрема, суду пояснив, що 10 листопада 2019 близько 19 год 30 хв, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Ярослава Мудрого м. Фастів Київської області, де в подальшому на регульованому перехресті, здійснюючи поворот ліворуч на вулицю Соборна, навпроти будинку № 65, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав вулицю Соборна в межах пішохідного переходу зліва направо по напрямку руху його транспортного засобу.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини цього злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 286 КК України) та вчиненим з необережності, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працюючий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину 2016 року народження, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Згідно висновку досудової доповіді Фастівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень. А також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. на думку органу пробації, виконання покарання ОСОБА_4 у громаді можливе за умови постановки особи на облік до ЦССДМ, як особи молодіжного віку з метою надання допомоги соціально-психологічного плану. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення громадянина ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації просить покласти на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортним засобом, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 дав своїм діям негативну оцінку, щиро розкаявся, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням в порядку ст.75 КК України, поклавши на нього встановлені ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Під час кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 пред`явила цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь майнової шкоди завданої вчиненням злочину в розмірі 6530 грн та моральної шкоди в розмірі 750000 грн. витрачені кошти на поховання в сумі 3 665, 00 грн.Свої вимоги обґрунтовує тим, що протиправними діями ОСОБА_4 їй завдано матеріальну та моральну шкоду, яка не відшкодована та полягає в організації та підготовці поховання ОСОБА_6 , на що нею затрачено 13 530 грн. Тобто понесені витрати на копання могили в сумі 1000 грн (квитанція не надавалась); придбання одягу та взуття на суму 500 грн (чек не зберігся); придбання мінеральної та солодкої води, цукерок, печива, фруктів на суму 2000 (чек не зберігся), придбання труни, купівлю вінків на суму 3030 грн; поминальний обід на суму 7000 грн. При цьому батьки відповідача відшкодували потерпілій 7000 грн на поминальний обід.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по відшкодуванню шкоди» від 27.03.1992 №6 відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.
Тому суд вважає, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Аналізуючи вимоги закону, обставини цієї справи, пояснення потерпілої ОСОБА_5 щодо завдання їй моральної шкоди, суд вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди потерпілій у цьому кримінальному проваджені є 150 000 грн, в зв`язку з чим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, оскільки неправомірними діями обвинуваченого завдано матеріальну та моральну шкоду, яка не відшкодована.

Арешт, накладений 13.11.2019 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області на автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 скасувати.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та переданий їй на відповідальне зберігання залишити у власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати у розмірі 1570 грн 10 коп за проведення судової інженерно-технічної експертизи «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № 12-1/3083 від 13.02.2020 та за проведення судової інженерно-технічної експертизи «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» № 12-1/3084 від 20.02.2020 у розмірі 1570 грн 10 коп.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 1, ч.3 ст. 349, ст.ст.368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на його користь майнової шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 6530 грн та моральної шкоди в розмірі 750000 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 6530 ( шести тисяч п`ятсот тридцять) грн та моральну шкоду в розмірі 150 000 ( сто п`ятдесят тисяч) грн.

Арешт, накладений 13.11.2019 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області на автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 скасувати.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та переданий їй на відповідальне зберігання залишити у власника.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн 10 коп на користь держави за проведення судової інженерно-технічної експертизи «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № 12-1/3083від 13.02.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн 10 коп на користь держави за проведення судової інженерно-технічної експертизи «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» № 12-1/3084 від 20.02.2020.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1