Дата документу 03.09.2020
Справа № 334/4736/20
Провадження № 1-кс/334/1645/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_3 , в якій зазначено, що 17.08.2020 заявник звернувся до Запорізької місцевої прокуратури №3 з заявою про кримінальне правопорушення, в якій детально було описані всі обставини кримінального правопорушення, та в якій заявник просив Запорізьку місцеву прокуратуру №3 внести відомості до ЄРДР, розпочати слідство та провести розслідування щодо приховування злочину, який виражається в знищенні доказів, підробці документів, невиконанні судових рішень, та притягнути винних до кримінальної відповідальності. Посилаючись на той факт, що на день звернення з заявою до суду йому не повідомлено про внесення його заяви до ЄРДР, просив суд зобов`язати Запорізьку місцеву прокуратуру №3 внести його заяву до ЄРДР та почати розслідування; встановити строки розслідування матеріалів кримінального провадження; здійснити необхідні дії з притягнення винних осіб до дисциплінарної та юридичної відповідальності за бездіяльність, знищення доказів, тяганину, приховування злочину, які відповідно до діючого законодавства мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. ст. 364, 365, 367, 381-1, 382, 384, 396 КК України.
На сьогоднішній час, Запорізької місцевої прокуратури №3, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, що є порушенням вимог Закону, просить суд забов`язати прокуратуру внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи своєї скарги та просив її задовольнити.
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що 12.08.2020 під вх. №5318-20 на адресу Запорізької місцевої прокуратури №3 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 в частині допущеної тяганини під час розслідування кримінальних проваджень №0000876, №0003258, №0003529, на яку 26.08.2020 заявникові було надано відповідь, та повідомлено, що 11.12.2019 під час розгляду звернення ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000182 внесено відомості за фактом неналежного виконання службовими особами Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000876 та №0003259 за ч. 1 ст. 367 КК України, 16.12.2019 постановою прокурора було визначено територіальну підслідність у даному провадженні за ДБР у м. Мелітополь, про що належним чином було повідомлено ОСОБА_3 з наданням копії витягу.
Слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3, оскільки його неявка не перешкоджає цьому.
Вислухавши заявника, дослідивши письмові матеріали, слідчий суддя вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Зокрема, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що 17.08.2020 ОСОБА_3 звернувся до Запорізької місцевої прокуратури №3 із заявою про кримінальне правопорушення, в якій просив зареєструвати заяву про вчинене кримінальне правопорушення та почати досудове розслідування у відношенні конкретних слідчих та прокурорів, а саме слідчого Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_5 та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 за статтями 364, 365, 367, 381-1, 382, 384, 396 КК України. Підставою звернення з заявою про вчинення кримінального правопорушення заявник вказав приховування злочину, який виражається в знищенні доказів, підробці документів, невиконанні судових рішень, тяганині під час розслідування кримінальних проваджень №0000876, №0003258, №0003529. Аналогічні за змістом вимоги ОСОБА_3 вказував і в заяві від 12.08.2020, адресованій Запорізькій місцевій прокуратурі №3.
При цьому, згідно повідомлення Запорізької місцевої прокуратури №3 від 16.12.2019 за фактом неналежного виконання службовими особами Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області своїх посадових обов`язків через несумлінне ставлення до них під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000876 та №0003259 16.12.2019 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000182 за ч. 1 ст. 367 КК України. 16.12.2019 постановою прокурора було визначено територіальну підслідність у даному провадженні за ДБР у м. Мелітополь, про що належним чином було повідомлено ОСОБА_3 .
Таким чином, вимоги скарги в частині зобов`язання внести відомості до ЄРДР, фактично зводяться до того, щоб до ЄРДР внести відомості за тією самою подією, але з додатковою правовою кваліфікацією визначеною заявником самостійно за ст.ст.364, 365, 381-1, 382, 384, 396 КК України, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити, з огляду на наступне.
Так, КПК України не передбачає повторного внесення відомостей до ЄРДР за однією і тією ж заявою або одним і тим самим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та слідчий суддя, виходячи із положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у тому числі й щодо кваліфікації ним кримінального правопорушення, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України).
При цьому, слід наголосити, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі №658/1658/16-к зазначив, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Отже, рішення щодо кваліфікації діяння за тією чи іншою статтею кримінального закону приймає слідчий самостійно, виходячи із сукупності доказів, що є у його розпорядженні на тому чи іншому етапі досудового розслідування.
При цьому, у ході досудового слідства питання про зміну кваліфікації може постати неодноразово. Це, зазвичай, пов`язано зі встановленням нових фактичних обставин справи чи новою оцінкою вже відомих доказів, оскільки внаслідок цього змінюється фактична підстава кримінально-правової кваліфікації, то й сама юридична оцінка скоєного може зазнати змін.
На підставі п.8 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі й щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за наявності для того обґрунтованих підстав, як то, об`єктивних даних, які б дали йому змогу встановити відповідність ознак того чи іншого діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Тож, враховуючи все вищенаведене, а також те, що вимоги цієї скарги ОСОБА_3 фактично направлені на внесення додаткової правової кваліфікації кримінального правопорушення, відомості про яке вже внесені до ЄРДР, то слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у їх задоволенні, оскільки кримінальний процесуальний закон відносить кваліфікацію діяння до повноважень слідчого/прокурора, а не слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо не внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1