Справа № 172/736/19
Провадження № 1-кп/185/633/20
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 19 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , зазначивши, що остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, і, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню, у якому вона обвинувачується, а саме: переховуватись від суду, оскільки має рідних в с. Стюкове Миколаївського району Одеської області, не маючи їх за місцем проживання в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою схилення до зміни показань; а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як після вчинення кримінального правопорушення вона одразу залишила територію домоволодіння співмешканця ОСОБА_6 і сховала знаряддя вчинення кримінального правопорушення. На даний час вищезазначені ризики продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: с. Стюкове Миколаївського району Одеської області.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи дане клопотання, суд зважає на те, що зазначені прокурором ризики про переховування від суду та незаконний вплив на свідків мають місце, виходячи з обставин пред`явленого обвинувачення. Так, ОСОБА_3 не має близьких та родичів у Васильківському районі, не має постійного місця роботи, законного джерела доходів, що свідчить про відсутність у неї стійких соціальних зв`язків та про наявність ризиків залишення нею свого місця проживання (у випадку застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу), тобто існує ризик переховування обвинуваченої від суду. Також щодо такого ризику, як вплив обвинуваченої на свідків, то станом на 28 грудня 2020 року у даному кримінальному провадженні не всіх було допитано, але в той самий час існує необхідність у їх допиті. Враховуючи викладене, а також те, що анкетні дані свідків містяться в матеріалах кримінального провадження, доступ до яких наявний у сторін кримінального провадження, у ОСОБА_3 буде наявна об`єктивна можливість незаконно впливати на них.
У той же час суд враховує ту обставину, що Апеляційний суд не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує тяжкість кримінального обвинувачення, у вчиненні якого обвинувачують ОСОБА_3 , та приходить до висновку, що вищевказані обставини разом з даними про особу обвинуваченої свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Дані ризики поки що продовжують існувати та не втратили своєї актуальності і не спростовані стороною захисту.

Водночас прокурором не обґрунтовано наявність існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний/обвинувачений може ухилитись від слідства. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
Так, тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою - на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу зараз втратили свою актуальність, а особа обвинуваченої перестала бути такою, яка може ухилитися від суду.

Розглядаючи дане клопотання, суд зважає на те, що зазначені прокурором ризики про можливість переховування від суду; впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджені.

Суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченої, дані про можливість ухилення від суду та впливу на свідка разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи не попередять вказані ризики, зокрема, домашній арешт за адресою: с. Стюкове Миколаївського району Одеської області, де обвинувачена не проживала вже 6 років до дати інкримінованого їй злочину.

Тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 25 лютого 2021 року.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 25 лютого 2021 року.

В обранні більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 3-208/2018(2402/18).

Суддя: ОСОБА_1