КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28.09.2020 року, у кримінальному провадженні № 0004435 від 25.09.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 листопада 2020 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання захисника підозра є цілком необґрунтованою, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення. Захисник додає, що ризики, вказані слідчим суддею є недоведеними, так як його підзахисний ніколи не переховувався від органу досудового розслідування, вперше притягується до кримінальної відповідальності та те, що він може вчинити новий злочин вказує на необґрунтовані доводи прокурора.

Апелянт також зазначає, що слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_6 є громадянином України, має постійне місце реєстрації, має міцні соціальні зв`язки та одружений. Дані обставини вказують на те, що до його підзахисного можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід. У своїй апеляції також посилається на статтю 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004435 від 25.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

25 вересня 2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст..208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Слідчий суддя районного суду задовольнив дане клопотання частково та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке розслідується, виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження. Зокрема, підозра щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_12 , показаннях свідка ОСОБА_13 , речових доказах, протоколах обшуку та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Викладене вище спростовує доводи апелянта щодо безпідставності підозри ОСОБА_6 до причетності вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірені доводи клопотання органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлено, що заявлені у клопотанні ризики існують на час розгляду клопотання. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, як зазначив слідчий суддя та на які посилався орган досудового розслідування у клопотанні, вказують на те, що підозрюваний перебуваючи на волі та розуміючи, що за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати та/або спотворити будь-які речі і документи, незаконно вливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Наведені обставини, які, на його думку, були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Таким чином, доводи захисника про невмотивоване посилання слідчого судді на наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України є непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні клопотання суддя також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, дружини та дійшов висновку про відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також на переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 слід визначити заставу у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_6 не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду через побоювання втратити заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо надмірним для ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає. Що стосується неправильного визначення суми застави, яка не відповідає визначеному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то дане питання підлягає усуненню у порядку встановленому КПК України для виправлення описок чи арифметичних помилок, що передбачено ч. 1 ст. 379 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності належних доказів причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення не є переконливими, оскільки долучені до клопотання докази, зокрема протокол обшуку місця проживання ОСОБА_6 , під час якого вилучені «сувенірні гривні» вказують на його ймовірну причетність до вчиненого злочину, тоді як покази потерпілого та свідка вказують на факт вчинення шахрайських дій із застосуванням «сувенірних» коштів.

Доводи захисту щодо неправомірної поведінки слідчого судді не вказують безпосередньо на незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а поведінка слідчого судді, належна чи неналежна, не є предметом апеляційного розгляду.

Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28.09.2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 листопада 2020 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5504/2020 Доповідач: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер №752/18571/20 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_14