Справа № 640/5303/19
н/п 1-кп/953/179/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 17.11.2017 р., за №0001172 від 12.04.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2, 5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження, судовий розгляд триває.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя- ОСОБА_8 та суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_1 .

Чергове судове засідання по вказаній справі призначено на 11.02.2020 року на 14 год. 00 хв. Головуючий суддя ОСОБА_8 з 02.02.2021 перебуває на лікарняному.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 15 лютого 2021 року.

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до п. 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

В судовому засіданні 11 лютого 2021 року прокурор ОСОБА_3 заявив про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 враховуючи те, що на його думку продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом при продовженні строку запобіжного заходу. Просить суд щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 60 днів, про що надав письмову промову. Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо продовження строку запобіжного заходу заперечували, вважали, що ризики перестали існувати, при цьому обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, судовий розгляд триває і обвинувачений перебуває під вартою значний час. Обвинувачений ОСОБА_5 заявив про зміну запобіжного заходу на домашній арешт чи внесення ним застави.

Враховуючи норми ч.5 ст.20-5 Розділу XІ Перехідних положень КПК України, та те, що на даний час неможливо розглянути клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 визначеним відповідно до протоколу розподілу вказаної справи складом суду або головуючим суддею, та враховуючи, що строк запобіжного заходу закінчується 15 лютого 2021 року, а наступне судове засідання погоджене колегією суддів на 24.02.2021 року, приходжу до висновку про необхідність розгляду клопотання про продовження строків запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 одноособово.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості переховування ОСОБА_5 від суду, підтверджується відомостями, відображеними в обвинувальному акті стосовно останнього, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується передбачають, в тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Більш того, звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вчинення цього злочину КПК України не передбачено, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Щодо ризику про вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд також погоджується з прокурором, що цей ризик продовжує існувати, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий, на день затримання не був працевлаштований, до Київського районного суду м. Харкова протягом розгляду кримінального провадження надійшов ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , що свідчить про існування підстав вважати, що останній продовжить свою злочинну діяльність чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому суд вважає, що доводи захисників, які вони навели у судовому засіданні як підставу для зміни запобіжного заходу, існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому та його продовження та були враховані судом, а тому за своїм змістом не є новими обставинами, які можуть вплинути на висновки суду. Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на які він посилається, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують.

Отже, на переконання суду, єдиним можливим запобіжним заходом з урахуванням встановлених судом ризиків, майнового стану, особистості ОСОБА_5 , має бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому доводи щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт є також необгрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд зауважує, що посилання захисту на недоведеність обвинувачення є безпідставним, оскільки оцінку доказів суд надасть в нарадчій кімнаті, а час перебування обвинуваченого під вартою судом при вирішенні даного питання враховано та дане питання не спростовує висновків суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.183, ч.5 ст.176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачують, у в тому числі у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 331, 369, ст. 20-5 Розділу XІ Перехідних положень КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 11 квітня 2021 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали з 11 лютого 2021 року по 11 квітня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1