У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" жовтня 2020 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0000215 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта вища, працюючого головою Херсонської обласної ради, військовозобов`язаного, розлученого, маючого малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Берислав Херсонської області, громадянина України, освіта середня, працюючого директором ТОВ «Левіафан», не військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
07.10.2014 року вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва за ч.4, 5 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, за ч.1 ст.14, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі, за ч.4, 5 ст.27, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно до 12 років позбавлення волі,
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілих адвокатів ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000215 від 12.07.2019 року, відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України (справа №757/31502/20, провадження №1-кп/755/1325/20).

Ухвалою суду від 20.08.2020 року було обрано обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні подав суду письмові клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою без визначення розміру застави з додатками.
В клопотанні прокурор зазначає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та задокументованими у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, матеріалами досудового розслідування, які отримані за результатами проведення процесуальних, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій та, на його думку, прямо вказують на причетність обвинувачених до вчинення злочину, що є вірогідним і достатнім для застосування щодо них обмежувальних заходів на даному етапі провадження.
Крім того, прокурор вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні, на даний час не відпали та продовжують існувати. Законність та обґрунтованість вказаної ухвали суду підтвердив і апеляційний суд, який за результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту залишив ухвалу без змін.
Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор зазначає, що останній раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тому може переховуватися від суду, оскільки вже вчиняв такі дії під час досудового розслідування, був оголошений у розшук і його затримання відбулося на території Республіки Болгарія, куди він виїхав за підробленими документами та змінивши зовнішність.
На думку прокурора, ОСОБА_4 також може впливати на ще недопитаних свідків у даному кримінальному провадженні, що вже мало місце на досудовому розслідуванні та підтверджено матеріалами провадження.
Прокурор вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки має навички підготовки, організації та здійснення умисних, насильницьких злочинів проти життя та здоров`я людей і може використати свої навички та кримінальні зв`язки для здійснення тиску на свідків, висловлення їм погроз, підкупу їх з метою створення штучних доказів сторони захисту, завдання свідкам тілесних ушкоджень та навіть їх можливого вбивства з метою знищення ключових доказів власної причетності до інкримінованих діянь.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурор зазначає в клопотанні, що за інформацією ДКР СБУ він та обвинувачений ОСОБА_4 спілкуються та підтримують зв`язки з представниками «криміналітету», що також підтверджено показаннями свідків.
На думку прокурора, з боку обвинуваченого ОСОБА_3 наявні ризики незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, що мало місце під час досудового розслідування, коли відбувалися погрози свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 після надання ними показань проти ОСОБА_3 , про що вони підтвердили під час допиту в судовому засіданні.
Прокурор також вважає, що продовжують існувати ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений не з`являвся до суду, внаслідок чого до нього було застосовано примусовий привід, вчиняв залякування та погрози свідкам, які давали викривальні покази щодо нього, тощо. Вказане стало підставою для зміни слідчим суддею запобіжного заходу обвинуваченому із застави на тримання під вартою.
При цьому будь-яких даних про неможливість перебування обох обвинувачених під вартою за станом здоров`я як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду отримано не було.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь, прокурор вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому просить суд продовжити строк тримання їх під вартою без визначення розміру застави.
Представники потерпілих адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримали і просили суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, а в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_3 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_3 , а досліджені вже докази навпаки спростовують його причетність до злочину. Просили врахувати також відсутність, на їх думку, будь-яких зазначених прокурором ризиків, стан здоров`я, репутацію і тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, який є діючим головою обласної ради, виключно позитивно характеризується, має вищу освіту і ступінь кандидата наук.

На думку захисту, залишаючись під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинувачений ОСОБА_3 піддається дискримінації у своїх виборчих правах порівняно з обвинуваченими, які утримуються у слідчому ізоляторі міста Херсона, а також з обвинуваченими, які перебувають на свободі і мають змогу не лише голосувати, але й бути обраними на посаду, зокрема, Херсонського міського голови.

Враховуючи викладене, посилаючись на вимоги чинного національного та міжнародного законодавства, захисники просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт (захисник ОСОБА_9 ) або заставу (захисник ОСОБА_8 ), звільнивши з-під варти в залі суду негайно.

Обвинувачений ОСОБА_3 думку та клопотання захисників підтримав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких наведених прокурором ризиків і доказів причетності ОСОБА_4 до інкримінованого злочину, просив суд, врахувавши тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, його бездоганну процесуальну поведінку, відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а у разі продовження строків тримання під вартою визначити як альтернативу розмір застави. Щодо клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу останньому просив суд їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладався на розсуд суду, однак просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , задовольнивши відповідно клопотання його захисників.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надані сторонами клопотання з додатками, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою, виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження №0000215, клопотань прокурора та доданих до них матеріалів вбачається, що ухвалою суду від 20.08.2020 року було обрано обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 18 жовтня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, з метою залякування потерпілого, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, який має підвищену суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий.
З матеріалів клопотання вбачається, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 був оголошений у міжнародний розшук, затриманий на території Республіки Болгарія і арештований судом у м.Бургас за запитом Офісу Генерального прокурора, після чого виданий Україні.
Також у зв`язку з неявкою у судове засідання з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу без поважних причин відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим суддею застосовувався привід, а в подальшому у зв`язку з порушенням ним під час дії запобіжного заходу у вигляді застави покладених обов`язків та виникнення нових ризиків йому було змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою.
На думку суду, матеріалами клопотання підтверджено також наявність ризику впливу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, що, в тому числі, стало підставою для обрання, зміни та продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні.
При вирішенні питання про доцільність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує також, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, ризик повторення чи продовження ними протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створюють обвинувачені.
Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд звертає увагу, що наявність характеризуючих даних про особу обвинувачених, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотань прокурора чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , на думку суду не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.
Суд також враховує при вирішенні даного питання, що неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку, і будь-які належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 страждають на хвороби, які унеможливлюють перебування їх під вартою, суду не надані.
Щодо наявної на думку сторони захисту «дискримінації» у своїх виборчих правах відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідні обмеження до обвинуваченого застосовуються в передбаченому законом порядку згідно встановленої судової процесуальної процедури.
При цьому суд враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу відповідно до ст.177 КПК України, обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, а також те, що запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування.
Суд звертає увагу та враховує при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених, що відповідно до вимог чинного законодавства на осіб, які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, покладаються обов`язки та вони наділяються правами, встановленими законодавством для громадян України, в тому числі виборчими, з обмеженнями, які випливають з режиму тримання під вартою, і такі обмеження мають правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними і необхідними.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні даного питання.

Крім того, кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені, і на думку суду, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри (обвинувачення).
При цьому суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Також при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою суд враховує, що за клопотанням сторони захисту було оголошено перерву у судовому засіданні 09.10.2020 року, в якому прокурор подав суду відповідні письмові клопотання з додатками, до розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги захисників на ухвалу суду від 20.08.2020 року, якою, серед іншого, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання обвинувачених під вартою, тому вважає, що право обвинувачених на доступ до апеляційного суду та апеляційне оскарження судового рішення було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та додатковим протоколом №7 до Конвенції.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.
Із урахуванням вищевикладеного, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи зазначені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, що спричинив смерть потерпілої, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти наявним ризикам.
При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.
Керуючись ст.ст.177-178, 181, 183, 331, 369, 372КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 13 грудня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 13 грудня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, якому направити її копію.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим та захисникам та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 9-00 годині 20 жовтня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1