н/п 1-кп/490/782/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000380, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз засудженого вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.12.2019 р. за ч.1 ст.126, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт (на даний час час невідбуто), проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
05.09.2014р. ОСОБА_3 , звільнившись з місць позбавлення волі, став проживати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2014 року, більш точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 виникли особисті неприязні стосунки на ґрунті яких, ОСОБА_3 почав вчиняти відносно своєї матері домашнє насильство, тобто умисно, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до фізичних та психологічних страждань, а також до погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Так, 23.04.2019р., ОСОБА_3 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку із своєю матір`ю ОСОБА_5 та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї. За вказані дії постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.07.2019 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 12.07.2019р. близько 07-00 год., ОСОБА_3 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався на адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї. За вказані дії постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.10.2019 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу.

Продовжуючи свої систематичні дії, 12.07.2019р. приблизно о 20-00 год., ОСОБА_5 знаходилась у приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у цей час до неї зайшов її син ОСОБА_3 , з яким на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник умисел на застосування фізичного насилля до ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та кулаком лівої руки, умисно наніс удар ОСОБА_5 в область обличчя, чим спричинив останній фізичний біль. За указаним фактом, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.12.2019р. ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 126 КК України.

Крім цього, 16.02.2020р. близько 14-00 год., ОСОБА_5 , продовжуючи свої систематичні дії на заподіяння психологічного страждання своїй матері ОСОБА_5 , на грунті неприязних відносин, знаходячись за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах ОСОБА_5 та погрозах фізичної розправи над нею. За вказані дії відносно ОСОБА_3 складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Указані умисні протиправні дії ОСОБА_3 , що полягали у застосуванні фізичного та психологічного насильства до ОСОБА_5 , призвели до психічного захворювання останньої - змішаного тривожно- депресивного розладу, що спричиняє значні перешкоди можливостям її активної і повноцінної життєдіяльності та зумовило негативні зміни психоемоційної і соціальної сфер існування її особистості. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства, з особою якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та вказав, що все відбувалось так, як вказано в обвинувальному акті. Жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства, він не оспорює, у вчиненому щиро кається.

Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, і кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив нетяжкий злочин, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, характеризується негативно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та щире каяття обвинуваченого, як обставину, що його пом`якшує. Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 02.12.2019 р. засуджено Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.126, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт та на даний час покарання не відбуто, до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду від 02.12.2019 року.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, судових витрат, речових доказів немає, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.12.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 року 5 днів обмеження волі.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1