Справа № 463/9776/20
Провадження № 1-кс/463/5360/20
У Х В А Л А

04 листопада 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивує тим, що 13.10.2020 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення суддями Львівського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , працівниками служби судової охорони та членами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України. Станом на день подання скарги, відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені та його не повідомлено про результати розгляду заяви. Зазначена бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, на думку скаржника суперечить положенням ч.1 ст.214 КПК України, яка закріплює обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зв`язку з цим, адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові та просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в його заяві про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2020 року.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів викладених у такій, просить скаргу задовольнити. Крім цього, скаржник додатково надав пояснення, які повністю відображенні в його заяві про вчинення кримінального правопорушення та пояснив в чому саме на його думку полягає суть вчиненого кримінального правопорушення відносно нього зазначеними вище посадовими (службовими) особами.

Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду скарги, не повідомила суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без її участі.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Таким чином, вказаний у вищеназваній статті процесуальний строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії чи допущення бездіяльності. При оскарженні дії чи бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим, дізнавачем або прокурором відповідної дії.
В судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_3 13.10.2020 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення суддями Львівського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , працівниками служби судової охорони та членами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.
На запити суду від 16.10.2020 року, 20.10.2020 року, слідчим суддею отримано інформацію від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові про те, що заява адвоката ОСОБА_3 від 13.10.2020 року зареєстрована сектором документообігу 15.10.2020 року за № П-6077. За результатами розгляду, дану заяву скеровано за підслідністю до Головного управління Національної поліції у Львівській області, оскільки зазначені у заяві особи не є суб`єктом, незаконна діяльність яких підслідна Державному бюро розслідувань. На підтвердження даної інформації також надано лист-відповідь Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові від 16.10.2020 року, який адресований Головному управлінню Національної поліції у Львівській області та ОСОБА_3 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого, дізнавача і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При безпідставно ініційованому досудовому розслідуванні порушується гарантія недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим відповідно до положення ч.1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч.3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст.55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п.1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Втім, як правило, заяви про вчинення суддями злочину у вигляді, на думку заявника, ухвалення суддями відповідного судового рішення, викликані просто незгодою заявника з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури.

Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Водночас, як зазначено вище, що стосується законодавчої процедури розгляду таких заяв правоохоронними органами, то після отримання відповідної заяви, відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання такої заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Аналогічна норма міститься і у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року.

Так, згідно з п.1 розділу 3 зазначеного вище Положення, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме заява, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

Крім того, норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Отже, досудове розслідування розпочинається вже з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої інстанції не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Із заяви адвоката ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що скаржник не погоджується з прийнятими суддями Львівського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 процесуальними рішеннями та діями під час розгляду справи № 300/900/17 (провадження № 11-сс/811/835/20) за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 05.04.2019 року. Сама по собі незгода з судовим рішенням та/або процесуальними діями судді під час здійснення правосуддя - не є підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Також зазначає, що працівники служби судової охорони 06.08.2020 року під час розгляду зазначеної справи, перешкоджали ОСОБА_3 у здійсненні діяльності, як адвоката, нанесли йому тілесні ушкодження, діяли як організована група за вказівкою суддів. Крім цього, 06.08.2020 року в межах розгляду справи, колегією суддів Львівського апеляційного суду було винесено ухвалу суду, яка скерована до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області для вирішення питання про притягнення адвоката ОСОБА_3 до відповідальності, встановленої законом. Рішенням від 28.08.2020 року Дисциплінарної палати КДКА Львівської області порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_3 . Зазначене рішення, останнім оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Дані обставини, які у повному обсязі, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2020 року, на думку скаржника, свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено та підтверджено скаржником в судовому засіданні, що на сьогоднішній день слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова винесено три ухвали, відповідно до яких зобов`язано уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові та Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області, внести відомості, які мали місце 06.08.2020 року в приміщенні Львівського апеляційного суду, до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв ОСОБА_3 . Тобто, на даний час досудове розслідування вже розпочато та триває.

Відповідно до ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Верховний Суд України у постанові від 15.04.2008 року зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Також слідчий суддя звертає увагу на те, що незгода з діями чи рішеннями, в даному випадку працівників служби судової охорони та членів КДКА Львівської області може бути підставою для оскарження таких дій (рішень) в порядку визначеному законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддями Львівського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , працівниками служби судової охорони та членами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України відсутні.

Згідно зі ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки дана заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях зазначених вище осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

Керуючись вимогами ст.ст.214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1