Номер провадження:1-кс/521/5035/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора ОСОБА_5 від 15.10.2020 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту свідків у кримінальному провадженні № 0002357,

В С Т А Н О В И Л А:
28 жовтня 2020 року, на електронну адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора з вимогою скасувати постанову прокурора ОСОБА_5 від 15.10.2020 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту свідків у кримінальному провадження №0002357.
В судову засіданні захисник-адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Вивчивши скаргу, та матеріали скарги, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Так, судом встановлено, що постановою прокурора від 15.10.2020 року у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 для усунення розбіжностей в їх показаннях відмовлено.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність оскаржуваної постанови, суд керується загальними положеннями кримінального провадження, нормами кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження, та нормами кримінального закону, які визначають відповідальність за злочини згідно із зазначеною у заявах потерпілого та внесеною до ЄРДР правовою кваліфікацією.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України. За змістом оскаржувана постанова також є мотивованою і обґрунтованою.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И ЛА :
Скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора ОСОБА_5 від 15.10.2020 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту свідків у кримінальному провадженні № 0002357 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1