Справа № 755/1924/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011503 від 17 грудня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, вдівця, непрацюючого, який є особою з інвалідністю ІІІ - групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 17.11.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого востаннє 24.07.2018 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокуророрів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2018 приблизно о 13 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, біля ТЦ «Квадрат», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили у попередню злочинну змову, направлену на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться в квартирі будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, того ж дня приблизно о 14 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 в пошуках квартири, яка б стала об`єктом злочинного посягання. Після огляду дверей квартир, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрали об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_4 , що знаходиться на 5 поверсі вказаного будинку, з метою повторного, таємного викрадення майна, яке знаходилось в приміщенні квартири та належало потерпілому ОСОБА_9 .

Упевнившись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, використовуючи принесений інструмент, ОСОБА_5 відчинив замок вхідних дверей, після чого спільно з ОСОБА_6 проникли всередину квартири.

Власник квартири ОСОБА_9 , почувши сторонній шум, пройшов до коридора та виявив раніше йому невідомих осіб в приміщенні квартири, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які усвідомивши, що вони помічені, а їх дії стали носити відкритий характер вибігли з під`їзду та поїхали з місця злочину на заздалегідь викликаному автомобілі.

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення та рухаючись на автомобілі «Форд Скорпіо», н.з НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 29, були затримані працівниками поліції.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виконали всі дії, які вони вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, не змогли викрасти майно, що належить ОСОБА_9 , та розпорядитись ним на власний розсуд, з причин, що не залежали від їх волі, так як були виявлені потерпілим в приміщенні квартири.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що дійсно 17 грудня 2018 року близько 11 години він зустрівся в ТРЦ «Квадрат» із ОСОБА_6 , де домовилися разом поїхати додому та пішли в напрямку зупинки громадського транспорту, проте перехожі їм повідомили, що автобус по потрібному їм маршруту не їздить, тому вони прийняли рішення викликати таксі. В той час, як вони чекали на приїзд автомобіля таксі, вирішили погрітися в під`їзді будинку, та зайшли до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в якому знаходилися між другим і третім поверхами. Пізніше ОСОБА_6 повідомив, що змінив в себе дома дверний замок, та показав його ОСОБА_5 , на що той відразу відповів, що легко його відкриє. Після чого, знайшовши на п`ятому поверсі даного будинку схожий замок, зробив із шпиці парасольки ( яка лежала у під`їзді) відмичку та відкрив замок дверей, проте дверей не відчиняв, лише трохи їх прочинив, побачив, що квартира має двоє дверей. Другі двері не відчиняв, почув, що у квартирі хтось є, а тому сказав ОСОБА_6 , що потрібно йти. Потім вони разом вийшли з під`їзду будинку та сіли в машину, поїхавши в напрямку дому, проте дорогою в авто закінчився бензин, вирішили заїхати на заправу, та неподалік їх затримали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що дійсно 17 грудня 2018 року близько обіднього часу він зустрівся з ОСОБА_5 , вирішили разом їхати на район, де проживають, оскільки не орієнтувався на місцевості, то довірився ОСОБА_5 , автобусу по потрібному їм маршруту довго не було, тому вони прийняли рішення викликати таксі. В той час, як вони чекали на приїзд автомобіля таксі, вирішили погрітися в під`їзді будинку.

У цьому ж судовому засіданні обвинувачений зазначив і іншу обставину, як вони з ОСОБА_11 потрапили до під`їзду, а саме допомогли на прохання не знайомих їм особам занести холодильник у під`їзд.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що у під`їзді будинку, вони знаходилися між другим і третім поверхами, де в них виникла суперечка, про те, що ОСОБА_5 зможе з легкістю відкрити будь-який замок, лише шматком проволоки. Обравши випадковий замок, ОСОБА_5 зробив із шпиці парасольки відмичку та відімкнув замок дверей, проте самих дверей не відчиняв. Потім вони разом швидко пішли з під`їзду будинку, тому що біля під`їзду їх чекало таксі, та поїхали в напрямку дому, проте дорогою в них закінчився бензин, та їх затримали працівники поліції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 17.12.2018 року близько 14:00 години він перебував разом із своєю дружиною вдома за адресою АДРЕСА_5 , раптово дружина почула, що від вхідних дверей лунають сторонні звуки, підійшовши до дверей, вона помітила, як до квартири намагаються проникнути двоє незнайомих чоловіків, після чого він ( потерпілий) відразу побіг до дверей та помітив, що перші вхідні двері невідомі йому особи вже відкрили та намагалися відкрити другі двері, проте він разом із своєю дружиною тримали їх із другої сторони, перешкоджаючи їм це зробити. Потім невідомі особи помітили, що у квартирі хтось є, та відразу втекли. Він одразу вибіг із під`їзду будинку та помітив, як від будинку від`їжджає автомобіль бордового кольору марки «Форд». У подальшому, всю інформацію щодо обставин злочину надавав працівникам поліції, зокрема, щодо автомобіля та його державного номеру.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 17.12.2018 року близько 14:00 години вона перебувала разом із чоловіком вдома за адресою АДРЕСА_5 , як раптово почула сторонні звуки, які лунали від вхідних дверей, підійшовши ближче та поглянувши у дверне вічко, вона зрозуміла, що до квартири намагаються проникнути. Вказала, що невідомі особи зламали перші вхідні двері та після намагалися відкрити другі вхідні двері, проте вона разом із чоловіком тримали їх з внутрішньої сторони. У той час, як невідомі чоловіки зрозуміли, що в квартирі хтось є, відразу втекли, а вона разом із чоловіком намагалися їх наздогнати, спустившись на четвертий поверх будинку, у вікно на подвір`ї будинку побачила автомобіль із запущеним двигуном, номерний знак, який записала та в подальшому повідомила працівникам поліції. Крім того, в судовому засіданні вказала на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , як на осіб, які намагалися проникнути до її квартири, обличчя яких вона бачила у дверне вічко, а потім у вікно.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17.12.2018 року вбачається, що 17.12.2018 року приблизно о 14 годин 00 хвилин, невстановлені особи шляхом пошкодженням замків дверей за адресою: АДРЕСА_5 , проникли до квартири та коли побачили в квартирі власника, почали тікати на автомобілі червоного кольору марки «Форд Скорпіо» державний номер НОМЕР_1 .

Також, з протоколу огляду місця події від 17.12.2018 року вбачається, що об`єктом огляду являється ділянка місцевості розмірами 5х5 метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . Праворуч від місця огляду знаходиться будинок АДРЕСА_6 та магазин «Фора», а ліворуч - проїжджа частина та будинок № 26/8, попереду знаходиться зупинка громадського транспорту та кіоск «Зоотовари», позаду - перехрестя. На даній ділянці місцевості стоїть автомобіль марки «Форд Скорпіо», державний номер НОМЕР_1 , двері вказаного автомобіля зачиненні. Біля даного автомобіля стоїть чоловік близько 45 років, який одягнений в темну куртку, темні штани, який представився ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , який добровільно видав з правової кишені куртки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 та свідоцтво про реєстрацію т/з реєстраціїйни номер НОМЕР_2 марки «Форд Скорпіо», серійний номер НОМЕР_3 від 18.10.2003 року, металевий ключ від автомобіля з електрононним брелком для відкривання дверей та металевий брилок. Дані речі були вилучені та поміщенні до спец пакету «№ 0059125, закріпленого підписами понятих та опечатано печаткою «для пакетів».

Автомобіль «Форд Скорпіо», державний номер НОМЕР_1 , вилучений та поміщений до стоянки Дніпровського УП, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2.

Крім того, з протоколу огляду місця події від 17.12.2018 року вбачається, що об`єктом огляду являється квартира АДРЕСА_8 . Вхід до під`їзду проводиться через металеві двері, які обладнані домофоном. При вході в під`їзд знаходиться сходинка та ліворуч розміщений ліфт, на п`ятому поверсі праворуч від ліфту знаходиться загальний коридор, в якому знаходиться квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_4 , а навпроти знаходиться квартира АДРЕСА_11 . Вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , металеві та обладнанні двома врізаними замками, верхній замок не пошкоджений, а нижній пошкоджений, який має сліди пошкодження та в середині замка знаходяться металеві частини. При вході в квартиру - дерев`яні двері, дані двері не пошкодженні, при вході в квартиру - обстановка не порушена.

Крім того, з протоколу огляду речей від 23.01.2019 року вбачається, що об`єктом огляду являється спец пакет № 0059124, який герметично упакований, на передній частині якого наявна бирка «Україна Національна Поліції», на якій присутні записи кульковою ручкою синього кольору, пакет не пошкоджено та забезпечує зберігання об`єкту огляду й запобігання несанкціонованому доступу до нього, (рисунки ілюстративної таблиці, що додаються до протоколу огляду).

При відкритті пакета встановлено, що в ньому знаходиться два предмети, предмет №1 виготовлений з металу світлого кольору, розміром приблизно 7 см., предмет № 2 виготовлений з металу світлого кольору, розміром приблизно 10,3 см.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.12.2018 року вбачається, що 17.12.2018 року о 21 годині 20 хвилин у приміщенні кабінету №304 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, у присутності захисника ОСОБА_10 , в порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_5 .

Згідно з протоколом обшуку затриманої особи від 17.12.2018 року, в ході огляду викладених ОСОБА_5 речей, були виявлені наступні речі, а саме: пластиковий футляр жовтого кольору, всередені якого знаходяться згортки фольги, зв`язку ключів, предмет темно сірого кольорову із загостренням на одному із країв, предмет з металу білого кольору із загостренням на одному із країв, вилучені до спец-пакету №0059423, опечатано печаткою «Для пакетів» з підписами понятих.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.12.2018 року вбачається, що 17.12.2018 року о 22 годині 20 хвилин у приміщенні кабінету №304 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, у присутності захисника ОСОБА_10 , в порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом обшуку затриманої особи від 17.12.2018 року, в ході огляду викладених ОСОБА_6 речей, були виявлені наступні речі, а саме: Мобільний телефон «NOKIA» з номером мобільного оператора НОМЕР_4 , ІМЕ: НОМЕР_5 ; Мобільний телефон «Fly»з розбитим екраном, з номером мобільного оператора НОМЕР_6 , та мобільним оператором «Київстар», ІМЕ: НОМЕР_7 , ІМЕ 2: НОМЕР_8 , ключі з брилоком, які вилучено в спец, пакет ЕХР0312306, опечатано печаткою «Для пакетів» з підписами понятих.
Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , викликалися в судові засідання, призначені на 21 травня 2019 року, 16 вересня 2019 року, 15 жовтня 2019 року, 11 листопала 2019 року, 24 грудня 2019 року, 26 лютого 2020 року, 07 квітня 2020 року, 10 червня 2020 року, 22 липня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 28 вересня 2020 року, 09 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року, 13 січня 2021 року, 10 лютого 2021 року, однак до суду на виклик не з`явилися, у зв`язку з чим до них було застосовано примусовий привід 22 липня 2020 року та 28 вересня 2020 року, який виконано не булу. Крім того, судом 09 грудня 2020 року встановлено процесуальний строк для забезпечення явки свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в судове засідання на 14 годину 00 хвилин 13 січня 2021 року Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаних свідків.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Що стосується доводів захисника про визнання зібраних у справі письмових доказів недопустимими, у зв`язку із допущеними порушеннями, то суд приходить до висновку про те, що допущені під час складання процесуальних документів порушення, не є істотними і не знаходить підстав для визнання доказів недопустимими.

Так, необґрунтованими є доводи про визнання протоколів процесуальних дій недопустимими, у зв`язку з тим, що вони були проведенні до внесення відомостей до ЄРДР, оскільки відповідно вимог ст. 214 КПК України, огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР.

Безпідставними є доводи захисника про обов`язковість призначення у даному кримінальному провадження експертизи вартості майна, у зв`язку з тим, що вказана обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених.

Крім того, необґрунтованими є доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимий доказами протоколи впізнання за участі свідка ОСОБА_12 , зважаючи на те, що свідок не могла бачити обвинувачених та впізнати їх, однак вказана обставина суперечить показанням свідка, яка безпосередньо була допитана в судовому засіданні та вказала, що бачила обвинувачених у дверне вічко та вказала на них у судовому засіданні.

При цьому, суд погоджується з практикою Європейсього суду з прав людини про те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, а отже і не знаходить підстав погодитись з думкою сторони захисту про істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при зібранні доказів стороною обвинувачення.

Таким чином, суд вважає необхідним відхилити зазначені доводи захисту, та не знаходить підстав для визнання доказів недопустимими.

При наданні оцінці діям обвинувачених суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 233 Кримінального процесуального кодексу України, як найбільш наближеної галузі, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться в постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. До іншого володіння особи належать транспортні засоби, земельні ділянки, гаражі, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого чи іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи].

Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях дає визначення житла і сферу застосування положення ст. 8 Конвенції. Поняття «житло» в контексті цієї статті тлумачиться значно ширше, ніж у національному законодавстві України. Ним вважається: «місце, в яке особа бажає повернутись або де було її постійне помешкання (рішення у справі Гіллоу проти Сполученого Королівства від 24 листопада 1986 р. Серія, № 109, п. 46).

Отже, проникненням до житла чи іншого володіння особи, є порушення будь-якої межі житла чи іншого володіння особи (паркан, калітка, вікна чи двері).

Таким чином, зважаючи на дослідженні в судовому засіданні докази, а саме показання потерпілого, свідка, досліджені письмові докази, а також показання самих обвинувачених, які не заперечили відкриття дверей квартири, що належить потерпілому, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені проникли до квартири потерпілого.

Що стосується суб`єктивної сторони вказаного злочину, а саме умисел, з яким обвинувачені проникли до квартири потерпілого, то зважаючи на те, що під час обшуку у обвинуваченого ОСОБА_5 були вилучені металеві предмети, і суд погоджується з позицією сторони обвинувачення про те, що вони заготовлені для відкривання замків, обвинувачені завчасно домовились з іншою особою про їх перевезення з метою швидкого залишення місця злочину, а також зважаючи на те, що під час огляду місця події не було вилучено парасольки, про яку зазначили обвинувачені, то суд вважає доводи обвинувачених і захисника необґрунтованими та приходить до висновку про те, що обвинувачені мали умисел на вчинення крадіжки з квартири потерпілого ОСОБА_20 , однак замах на вчинення злочину не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки дії обвинувачених були викриті потерпілим та свідком.

Залишення місця вчинення злочину не було викликане добровільною відмовою від вчинення злочину, а пов`язане з тим, що потерпілий і свідок чинили опір у відкритті других дверей, що ведуть до квартири потерпілого.

Суд критично ставиться до показань обвинувачених, вважає їх такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, не логічні і не послідовні, зважаючи на обставини їх випадкової зустрічі, випадкового опинення у під`їзді будинку, що територіально не знаходиться ані біля зупинки громадського транспорту, ані біля ТРЦ, де відбулась їхня зустріч, а також відкриття дверей квартири на п`ятому поверсі, у той час, як особи зайшли до під`їзду з метою обігріву, а також швидке залишення місця злочину на автомобілі, який очікував біля під`їзду.

Водночас, суд вважає такими, що відповідають дійсності показання потерпілого та свідків, які узгоджуються між собою, іншими доказами у кримінальному провадженні, а також зважаючи на те, що потерпілий, свідок та обвинувачені раніше не були знайомими та не мають підстав обмовляти.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, потерпілого, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, поєднану з проникнення в житло, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, оскільки його виправлення, на думку суду, неможливе без ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, оскільки його виправлення, на думку суду, неможливе без ізоляції від суспільства, крім того, врахувати покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, яким ОСОБА_21 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, остаточне покарання призначивши на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення нових злочинів.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2018 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, у зв`язку з відсутністю даних про його відбуття, виконувати самостійно з урахуванням положень ст. 72 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 до призначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, врахувавши положення ст. 72 КК України, остаточно призначивши покарання ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2018 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази у справі, а саме: два металеві предмети та футляр із згортками фольги, що передані в камеру схову речових доказів, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: