УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2020 за № 0004088 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

У провадження суду надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні з огляду на, що, у ньому, було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Позиція сторін

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив позицію, про те, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як, у супереч вимогам наведеної статті указаного Кодексу не відповідає (1) п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК, бо не містить дійсної інформації про потерпілих, (2) п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК з огляду на не відображення в ньому інформації про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, (3) п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК через наявність прямих суперечності при відображені інформації про розмір завданої шкоди кримінальним правопорушенням юридичній особі, яку у пункті 2 цієї ж частини указаної статті не відображено, як потерпілу особу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні висловив позицію, про те, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як, у супереч вимогам наведеної статті указаного Кодексу не відповідає (1) ч. 1 ст. 291 КПК, так як відсутні дані щодо повноважень слідчого та прокурора для складання та затвердження обвинувального акту, (2) п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК, бо не містить дійсної інформації про потерпілих, а указані у ньому ПІБ громадян не є дійсними, адже з такими анкетними даними в країну людей не існує.

Інші учасники провадження з боку сторони захисту підтримали позицію захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наведених останніми мотивів.

Прокурор при вирішенні питання відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК поклався на розсуд суду.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, установив таке.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Зокрема, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить перелік відомостей, які повинен містити останній та перелік документів, що у обов`язковому порядку повинні бути до нього приєднанні слідчим і прокурором.

Так, згідно п.п. 3), 7) ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як вбачається з обвинувального акту, як потерпілі в ньому вказані (1) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Житомир, українець, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; (2) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Житомир, українець, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, на даний час встановлено, що таких осіб з такими анкетними даними не існує.
Сторона обвинувачення цього факту не заперечує.
Також в обвинувальному акті та реєстрі жодним чином не вказано, що дані про осіб потерпілих було змінено, а отже обвинувачені обвинувачуються в тому, що вчинили кримінально протиправні дії, саме у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак такі особи не існують.
Згідно обвинувального акту розмір шкоди, завданий правопорушенням ГУНП у м. Києві складає 34 203 грн. 04 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Одночасно в обвинувальному акті не вказано, якими саме діями обвинувачених ГУНП у м. Києві була завдана шкода в розмірі 34 203 грн. 04 коп.
Ця сума співпадає з тією, що визначена експертом, як вартість відновлення автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ д.н.з. НОМЕР_2 ).
Одночасно в обвинувальному акті жодним чином не описано, кому належить вказаний автомобіль, чи керували ним потерпілі та на яких правових підставах.
Відповідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим може бути також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Однак ГУНП у м. Києві не зазначене в обвинувальному акті як потерпіла особа, отже обвинувальний акт складено з порушенням норми п.п. 3), 7) ч. 2 ст. 291 КПК.

Також, на переконання суду указані протиріччя, що відображення відомостей у акті про ГУ НП та наявність у нього шкоди від дій обвинувачених у порівняні зі змістом формулювання обвинувачення вказують на те, що останнє сформовано нечітко та з прямими протиріччями у собі.

Так, як передбачено п. 13 ст. 3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 статті 337 КПК визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 91 КПК регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52).

У цій справі, судом у розрізі наведених обставин та усних пояснень потерпілого, з урахуванням наявних протиріч, щодо указівку в актів та неіснуючих потерпілих та завдання збитків ГУ НП, в своїй сукупності указують на те, що у кримінальній справі не надано повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення.
Так, в акті вказано, що у невстановлений досудовим слідством час але не пізніше 20.06.2020 року о 20 годині 25 хвилин, у невстановленому місці, ОСОБА_7 вступив в злочинну змову ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та групою невстановлених осіб, з метою вчинення хуліганських дій відносно осіб кавказької національності, з якими ОСОБА_7 , мав попередній конфлікт.
Маючи на меті вчинення хуліганських дій, вказані зорганізувались групою біля 13 осіб та домовились про зустріч по вул. А. Навої, 80 в м. Києві, після чого, 20.06.2020 року о 20 годині 25 хвилин на автомобілях: «BMW 535I» д.н.з. НОМЕР_3 , «SKODA RAPID», д.н.з. НОМЕР_4 , «MERCEDES-BENZ Е 500», д.н.з. НОМЕР_5 та автомобіль «MERCEDES-BENZ S 500» д.н.з. НОМЕР_6 прибули за вказаною адресою з вищевказаними особами.
Прибувши за адресою м. Київ, вул. А. Навої 80, вказана група осіб помітили припаркований на узбіччі дороги автомобіль «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_7 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номерний знак НОМЕР_2 ), в салоні якого знаходився водій та пасажир, а саме незнайомі їм раніше громадяни, з якими ніхто з присутніх не був особисто знайомий та не мав будь-яких стосунків.
В подальшому, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві правила поведінки, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, група осіб, у складі якої діяли ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи за попередньою змовою між собою, підбігли з усіх боків вказаного автомобіля та почали наносити удари по автомобілю завдаючи механічні пошкодження, в свою чергу ОСОБА_7 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами використовуючи дерев`яні палиці, які останні знайшли на узбіччі поряд з автомобілем у якому знаходились потерпілі особи, висловлюючись нецензурною лайкою, оточивши автомобіль з усіх боків почали бити вказаними палицями дах, вікна, капот автомобіля «Chevrolet Lacetti» завдаючи механічних пошкоджень.
Зокрема, та одночасно з цим, присутній на місці вчинення злочину ОСОБА_9 підбіг спереду до автомобіля «Chevrolet Lacetti» та ногою наніс кілька ударів по дзеркалу заднього виду зліва, відбивши його від кріплення, а також удар ногою в область капоту, тим самим пошкодив автомобіль.
При цьому, ОСОБА_8 , наніс удар рукою по лобовому склі автомобіля «Chevrolet Lacetti» НОМЕР_7 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номерний знак НОМЕР_2 ), внаслідок чого пошкодив його.
Вказані особи, розбивши за допомогою дерев`яних палиць бокові вікна автомобіля «Chevrolet Lacetti», ОСОБА_8 , діючи з особливо зухвалістю, грубо порушуючи загальноприйняті в суспільстві правила поведінки в частині забезпечення громадського порядку та спокою населення, схопив за одяг ОСОБА_11 , який сидів на водійському сидінні та, наносячи удари руками та ногами в область голови та тулуба потерпілому, намагався витягти його з салону автомобіля, завдавши при цьому легкі тілесні ушкодження.
В цей час, ОСОБА_7 підбіг до передніх пасажирських дверей автомобіля «Chevrolet Lacetti», відчинив двері, та, продовжуючи хуліганські дії, безпричинно, наніс один удар кулаком в область потилиці ОСОБА_10 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, завдавши при цьому легкі тілесні ушкодження.
Незважаючи на присутність на місці події сторонніх осіб, а саме місцевих мешканців, які робили зауваження стосовно неприпустимості такої поведінки, хуліганські дій групи осіб, у складі якої діяли ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, продовжувались протягом двох хвилин, відзначались особливою зухвалістю, явною неповагою до суспільства, грубим порушенням громадського порядку та нанесенням тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Тобто, ідеться про дії у відношенні приватних фізичних осіб.
Однак, обвинувачення не розкриває дані про повязанінсть автомобіля на якому були приватні фізичні особи з юридичною особою ГУ НП та чому саме юридичній особі завдано шкоду, як і того, чому ТЗ мав змінений н.з., що може мати місце тільки під час негласних слідчих дій, ураховуючи, що збиток завдано ГУ НП саме, відповідно до обвинувального акту.
Тобто, ключові деталі не розкриті.
У той час, як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК визначає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, особа, якій висунуте обвинувачення, повинна бути детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів, однак в цій справі відображені факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення викладені в обвинувальному акті вступають у прямі протиріччя між собою, що указує на невідповідність акту вимогам п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК.

Відповідно Суд уважає, що з наведених передумов в їх сукупності обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у порядку п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК.

Разом з тим, посилання захисту на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК, оскільки в акті не зазначені обставини, які обтяжують, пом`якшують покарання обвинуваченого, також не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно п. 4 постанови пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Отже, на думку суду наявність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин мають судом досліджуватись саме на стадії розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, адже на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості досліджувати докази.

Не установлено судом і факту порушення п. 8) ч. 2 ст. 291 КПК про який указує ОСОБА_4 в клопотанні від 13.01.2021, адже акт містить дані про розмір витрат на залучення експерта, асаме 34 203 грн. 04 коп.

Не є переконливими і аргументи захисту про не установленості факту повноважень у слідчого та прокурора, котрі склали та погодили обвинувальний акт, адже, згідно витягу з ЄРДР установлено, що кожен з них уходить до групи слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Не ці аргументи і без запеченими і у розрізі позиції ВС у справі № 490/10025/17 (постанова від 19.05.2020).

З цих підстав суд, керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України, постановив:

обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2020 за № 0004088 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повернути прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:00 год. 09.02.2021.

С у д д я Оксана БІРСА