ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2212/20 Справа № 175/1965/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000464, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15 березня 2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі.

07 червня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 серпня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак в порушення вказаних вимог закону прокурор ОСОБА_9 у своєму клопотанні не заявила, який саме ризик, передбачений вимогами ст. 177 КПК України, існує чи з`явився на теперішній час та не надала жодного доказу щодо існування ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.

Наявність підозри в тому, що підозрюваний переховуватиметься від суду, знищить, сховає, або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливатиме на свідків; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ст. 177 КПК України), - суд першої інстанції у своїй ухвалі жодним чином не обґрунтував.

Також захисник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що інша міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Це свідчить про формальний підхід сторони обвинувачення до доказування наявності передбачених ризиків.

При постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу судом першої інстанції не враховані стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце мешкання, міцну родину, не враховано стан здоров`я обвинуваченого, який самостійно, без сторонньої допомоги не пересувається, тільки в інвалідному візку, в який сам без сторонньої допомоги пересісти не може, оскільки зовсім не відчуває своїх ніг, тому не може ними взагалі рухати, як і не враховано те, що на теперішній час провину ОСОБА_8 у законному порядку взагалі не встановлено, а тому підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу для обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, на думку захисника, відсутні.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 серпня 2020 року, включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід підлягає продовженню на 60 діб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ізч.ч. 3, 4 ст.176 КПК України: - слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам; - запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання не були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до матеріалів провадження, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000464 щодо ОСОБА_8
16.06.2020 року, під час розгляду вказаного клопотання, прокурором було заявлено усне клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , яке судом було задоволено.
Разом з тим, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: - передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; - поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Крім того, відповідно до технічного запису судового засідання від 16.06.2020 року, прокурор, заявляючи клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, на жоден з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не послався.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , та постановлюючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не передбачений ч.1 ст.508 КПК України, окрім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не наведено та не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала суду також не містить посилання на ці ризики та їх обгрунтування.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які є підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу - не підтверджені, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ст. 407 КПК України, а апеляційна скарга захисника - частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року - задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4