Справа № 302/344/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2020смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом № в ЄРДР 0000038 від 14.03.2020 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженець м. Хуст Закарпатської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двоє н/дітей, з повною загальною середньою освітою, раніше не притягався до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

14.02.2020 року біля 18 години ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Форд-Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з пасажиром ОСОБА_6 , рухаючись по автодорозі сполученням «Нижні-Ворота-Колочава-Буштино» з сторони с. Келечин в напрямку смт. Міжгір`я на відрізку авто дороги між селами Келечин та Річка, Міжгірського району, Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто під час руху не переконався у безпечності своїх дій, на дорозі вкритою ожеледдю з низьким коефіцієнтом щепленням не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку при цьому застосував різке гальмування в результаті чого втратив керованість та допустив занос і виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом за межі дорожнього покриття у лівий походу руху кювет, з послідуючим його перекиданням на праву сторону.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Форд-Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 - громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 згідно висновку судово медичної експертизи № 24 від 16 березня 2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів склепіння, основи черепа та лицьового черепа, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, субарахноїдальної гематоми, множинні рвано-забійні рани, синці, садна голови обличчя, синець правого плеча які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як мають прямий причинний зв`язок з смертю потерпілого ОСОБА_6 , який помер на місці події.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п. 1.5.- Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про

них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілими ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

Обвинувачений ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, визнав повністю, а також повністю визнав вину в інкримінованому йому обвинуваченні за ст.286 ч. 2 КК України і підтвердив це в своїх показах. ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, просить взяти до уваги, що вжив всіх заходів до відшкодування заподіяної шкоди потерпілій особі під час досудового слідства.

Згідно з ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників кримінального провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки цього процесуального рішення і обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 визнав повністю встановлені обставини та підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував добровільно всі завдані матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_7 , тому потерпіла не має до обвинуваченого претензій у виді відшкодування заподіяної шкоди внаслідок злочину, як матеріального так і морального характеру. Позиція потерпілої також підтверджена письмовими заявами, наданими в справу, в тому числі й нотаріально посвідченою.

Оцінивши встановлене, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який мав місце, передбачений ст. 286 ч. 2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

За вчинений злочин ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи покарання до обвинуваченого за вчинений злочин, суд бере до уваги таке.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, в справі не має.

Обставинами , які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди потерпілому.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не вчиняв злочинів та правопорушень, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд також бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненного злочину, а саме те, що злочин характеризується необережною формою вини у виді злочинної недбалості. Згідно з статтею 12 КК України цей злочин віднесений законом до тяжких кримінальних правопорушень. Наслідком вчиненого злочину є смерть людини.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами призначення кримінального покарання, які передбачені частинами 1-3 статті 65 КК України.

З огляду на обставини вчиненого злочину (загинув пассажир керованого обвинувченим автомобілем, який був другом обвинуваченого; однією з причин ДТП стали погані погодні умови, тобто ожеледиця на дорожньому покритті; відсутність обятжуючих покарання обставин, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність претензій потерпілої особи, позитивність особи обвинуваченого до вчинення ним злочину, поведінка обвинуваченого після вчинення ним злочину (викликав особисто швидку медичну допомогу і поліцію на місце події, добровільно на досудовому розслідуванні відшкодував потерпілій шкоду, завдану злочином, та щире розкання і послідовна незмінна позиція під час кримінального провадження щодо повного визнання вини і сприяння розслідуванню кримінального правопорушення), - переконують суд у тому, що ізоляція обвинуваченого від суспільства є недоцільною, бо його виправлення можливе без реального позбавлення волі.

Суд дійшов переконання про те, що є всі підстави, не зважаючи на те, що злочин статтею 12 КК України віднесений до тяжких кримінальних правопорушень, з огляду на вище викладене, застосуввати до обвинуваченого положення статті 75 КК УКраїни, а саме: призначити йому покарання у виді позбавлення волі на чотири роки із звільненям від відбування цього покарання протягом іспитового строку. З огляду на тяжкість і наслідки вчиненного злочину, що призвели до загибелі людини, суд вважає за необхідне призначити іспиовий строк максимальним, який передбачений статтею 75 КК України.

З урахуванням тяжкості вчиненного злочину суд також вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами. Строк цього покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого протягом одного року, бо в справі не встановлено обтяжуючих покарання обставин.

Судових витрат, пов`язаних із залученням судового експерта у справу, немає.

Речовий доказ автомобіль марки "Ford-Transit" реєстраційний номер НОМЕР_2 повернуто володільцю під час судового провадження відповідно до ухвали суду від 14.09.2020.

Строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді домашнього арешту сплив, інший запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на чотири роки_з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Згідно з статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку трьох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з статтею 76 ч.1 пункти 1,2 КК України на час відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1