У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002923

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

перекладач ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, на його думку, складено з порушенням вимог КПК України, зокрема, що клопотання не містить посилання на матеріали справи, якими би підтверджувалися вказані у клопотання ризики того, що він може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції не навів доказів на підтвердження вказаних ризиків. Вважає, що ризики зазначені у клопотанні ґрунтуються на припущеннях.

Зазначає, що матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується, що він викликав медичну допомогу та поліцію, дочекався їх на місці злочину, що на думку апелянта, свідчить про те, що він не збирається ухилятися від слідства та суду.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що на теперішній час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування та судом проведені всі необхідні дії, в ході судового засідання допитані свідки та до матеріалів кримінального провадження долучені докази. Тому обвинувачений ОСОБА_5 жодним чином не може вплинути на хід судового розгляду справи.

Зазначає, що можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення є лише припущеннями.

Вважає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого правопорушення є неправомірним.

Також додає, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 погіршився та знаходячись під вартою, він не може отримати відповідну медичну допомогу.

На думку захисника, до обвинуваченого може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0002923 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2018 року обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 02 листопада 2020 року включно.

15.10.2020 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки він вживає заходи щодо ухилення від суду, а його поведінка під час судових засідань, свідчить про те, що обвинувачений намагається затягнути розгляд справи. Також суд першої інстанції вважав, що ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень не зменшився, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з посяганням на особу, наразі обвинувачується у вчиненні злочину на ґрунті зловживання спиртними напоями, що на думку суду, негативно характеризує обвинуваченого, як такого, що схильний до вчинення злочинів. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення судом прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке 22.07.2018 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002923.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2018 року обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 02 листопада 2020 року включно.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, прийняв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці висновки суду першої інстанції є правильними.

З урахуванням ступеню тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , який є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, даних про його особу, який неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних із посяганням на особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставин кримінального провадження, є правильними висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та суд не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просять апелянти.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 погіршився, та знаходячись під вартою, він не може отримати відповідну медичну допомогу, апеляційний суд вважає голослівними, з огляду на наступне.

Медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Будь-яких доказів того, ОСОБА_5 не здійснюється надання лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі, матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, яку слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2020 включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3