Справа № 710/547/14-к

УХВАЛА
02 жовтня 2020 року колегія суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в межах досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357,ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та причетність підозрюваних до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які зібрані під час досудового розслідування.
14 листопада 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
15 листопада 2013 року слідчим суддею Катеринопільського районного суду Черкаської області підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У послідуючому, строки тримання під вартою продовжувалися судом. Востаннє ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року строк тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено до 03 жовтня 2020 року.
Крім того, вказаною ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року скасовано вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст.289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності. Справу направлено на новий розгляд до Городищенського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року матеріали вказаного кримінального провадження направлено за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Разом з тим, завершити судовий розгляд до закінчення дії останньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не представляється можливим, так як судовий розгляд тільки розпочинається, а строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 03 жовтня 2020 року. Відтак, виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинувачених.
Прокурор зазначив, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і на даний час не зменшилися та можуть виражатися у можливості переховування обвинувачених від органів досудового розслідування та суду, їх незаконному впливі на свідків, потерпілих, спеціалістів та експертів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, крім того обвинувачені можуть продовжувати вчиняти злочини проти життя та здоров`я осіб, у яких є достатні підстави їх обвинувачувати, та можуть вчинити інші злочини. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кількох особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років в тому числі і довічне позбавлення волі, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що обвинувачені можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати свою злочинну діяльність.
На підставі викладеного прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів та вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
Захисник щодо продовження стосовно його підзахисних міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував. Однак зауважив, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено: за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, та відповідно до положень с. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 листопада 2013 року по 18 жовтня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За наслідком перегляду вказаного вироку суду Кропивницьким апеляційним судом його було скасовано, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тобто у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону.
Згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року прокурор в поданій апеляційній скарзі просив посилити покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
За результатами розгляду поданих апеляційних скарг, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 залишена без задоволення, а апеляційна скарга прокурора задоволена частково, однак при скасуванні вироку Городищенського районного суду у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні підстави, передбачені ст. 416 КПК України, відповідно до яких при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Відтак покарання, що в подальшому може бути призначене ОСОБА_7 не може перевищувати максимальної межі покарання призначеного попереднім вироком суду.
Таким чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 при продовженні строку тримання під вартою має бути зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 листопада 2013 року по 14 листопада 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обвинувачені в судовому засіданні підтримали думку захисника.
Потерпілі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши доводи учасників процесу, прокурора, обвинувачених та захисника суд приходить до наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою спливає 03 жовтня 2020 року.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п.п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, суд враховує, що останні обвинувачуються в скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, так за вчинення злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 187 КК України передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, санкцією ч. 3 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, обізнаність обвинувачених про суворість покарання, передбаченого санкціями статтей за якими їх обвинувачено, можливість їх уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів, унеможливлення впливу на потерпілих та свідків, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою ще на два місяці.
Відтак з врахуванням вище зазначеного обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не сприятиме належній процесуальній поведінці обвинувачених.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року скасовано вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст.289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності. Вказаний вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тобто у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року прокурор в поданій апеляційній скарзі просив посилити покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
За результатами розгляду поданих апеляційних скарг, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 залишена без задоволення, а апеляційна скарга прокурора задоволена частково, однак не з підстав, передбачених ст.. 416 КПК України у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .
Як вбачається з матеріалів справи строк тримання під вартою як стосовно ОСОБА_6 так і у відношенні ОСОБА_7 обраховується із 14 листопада 2013 року.
Таким чином, максимальний строк покарання, який може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_7 становить 14 років. В строк відбування покарання, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в подальшому має бути зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відтак строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_7 збігає 14 листопада 2020 року.
За таких обставин клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ще на 60 діб підлягає до часткового задоволення, а саме до 14 листопада 2020 року.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор також висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Смілянському міськрайонному суду Черкаської області, підстав для закриття чи зупинення провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.
Інші учасники судового розгляду не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, обвинувачених та захисника, які вважають, що справа може бути призначена до судового розгляду, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Смілянському міськрайонному суду. Підстави для закриття провадження, передбачені пунктами 4-8 частини першої та другої статті 284 КПК України відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 314, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -
Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357,ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у відкритому судовому засіданні у приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на 15 годину 00 хвилин 11 листопада 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 30 листопада 2020 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, тобто до 14 листопада 2020 року включно.
Копії ухвали направити начальнику ГУНП в Черкаській області, начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», та вручити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захиснику та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 09 год. 00 хв. 05 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3