Справа № 487/3965/20
Провадження № 1-кс/487/6602/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 дослідивши матеріали клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 звернувся 09.11.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим заступником керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, в якому просив продовжити строк досудового розслідування даного кримінального провадження до одного місяця.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного.
Перевіркою матеріалів встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 від 25.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що оперуповноважений Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_4 та старший оперуповноважений в ОВС Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_5 , будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами правоохоронного органу, у порушення вимог статей 19, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», діючи за попередньою змовою, у період з 19.05.2020 по 15.07.2020 вимагали та одержали від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти загальною сумою 65 225 (шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень за не притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією) за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст.ст. 2, 18 Закону України «Про Національну поліцію» основними завданнями та обов`язками поліції, окрім іншого, є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.

У своїй діяльності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчинення правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходи щодо їх усунення, вживає заходи з метою виявлення кримінальних правопорушень, здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», на працівників Національної поліції поширюється дія вказаного закону.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави, зокрема поліцейські, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знали та розуміли, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми входить до структури ГУ НП в Одеській області, яке є складовим підрозділом міністерства внутрішніх справ, правоохоронним органом, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, працівниками правоохоронного органу.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прийняли присягу працівника Національної поліції України вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Під час службової діяльності оперуповноважені УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїй службовій діяльності керуються та повинні знати Конституцію України і закони України, Укази Президента України та розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти МВС України та Національної поліції України, основні засади державної політики у сфері діяльності поліції, правила ділового етикету та професійної етики.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стали на шлях злочинної діяльності та умисно вчинили корисливий корупційний злочин при наступних обставинах.

Так, навесні 2020 року, але не пізніше 04.05.2020, у ОСОБА_4 , який у зв`язку із проходженням служби спільно зі старшим оперуповноваженим в ОВС УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_5 мав з останнім добрі відносини, виник спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та одержання грошових коштів від інших осіб за непритягнення таких осіб до адміністративної відповідальності за заняття проституцією та не припинення їх протиправної діяльності.

З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали відшукувати у мережі Інтернет, зокрема у мессенджері Telegram, оголошення про надання інтимних послуг на території м. Одеси.

На виконання заздалегідь розробленого плану вони створили у мессенджері Telegram аккаунт під назвою «V». З цього аккаунту вони почали писати повідомлення авторам оголошень про надання платних інтимних послуг.

Так, 04.05.2020, о 16 год. 12 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надіслали повідомлення на аккаунт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належав

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та неможливістю офіційно працевлаштуватись була вимушена надавати платні інтимні послуги за місцем свого мешкання.

Домовившись про дату та час зустрічі, 19.05.2020, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 о 19 год. 30 хв. прибули за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , начебто з метою отримання платних інтимних послуг.

Прибувши до вказаної квартири, представившись співробітниками УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали погрожувати ОСОБА_6 притягненням до адміністративної відповідальності, розголошенням близьким особам та родичам про зайняття ОСОБА_6 проституцією та внесення інформації про ОСОБА_6 до державних баз даних.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вивели ОСОБА_6 з будинку, та, знаходячись на вулиці біля будинку за адресою: м. Одеса, м. Філатова, 24, почали вимагати від ОСОБА_6 за невчинення дій, що входять до їх посадових обов`язків, а саме за непритягнення останної до адміністративної відповідальності, грошові кошти, на що ОСОБА_6 погодилась, та передала співробітникам поліції наявні в неї 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2020 складало 10 628 (десять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поїхали у невідомому напрямку.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за допомогою мессенджера Telegram, 22.05.2020 та 02.06.2020 зв`язались з ОСОБА_6 та запропонували ОСОБА_6 у подальшому продовжити свою протиправну діяльність у вигляді заняття проституцією під їх протекцією, яка полягала у наступному. ОСОБА_6 , за адресою свого мешкання, спільно ще з трьома своїми знайомими дівчинами повинна була б надавати платні інтимні послуги, та за таку діяльність повинна сплачувати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 300 доларів США в місяць за кожну дівчину. За наслідком отримання такої неправомірної вигоди співробітники УБЗПТЛ в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вживали б заходів адміністративного характеру до ОСОБА_6 , та її знайомих, а також прикривали б їх незаконну діяльність у випадку виникнення проблем з іншими працівниками поліції.

Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висунули вимогу, що подальшу передачу неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів необхідно організовувати за допомогою безготівкових банківських переказів на платіжну картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank щомісяця.

З цією метою, 17.06.2020 ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 у мессенджері Telegram ввідомості про реквізити банківської картки, на яку вона буде перераховувати грошові кошти, а 22.06.2020 передала ОСОБА_5 саму банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 .

Надалі, 23.06.2020 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що їй необхідно поповнити рахунок банківської карти на суму 1200 (одна тисяча двісті доларів США), тобто 300 доларів США за безперешкодне заняття проституцією ОСОБА_6 , та 900 доларів США за безперешкодне заняття проституцією її знайомими, що надавали платні іннтимні послуги за адресою її мешкання.

25.06.2020, ОСОБА_6 , на виконання вимог ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 перевела на банківську картку сервісу інтернет-банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти загальною сумою 32 197 гривень, які вона вважала еквівалентом 1200 доларів США.

Крім того у телефонній розмові ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , шо у подальшому розрахунки вона повинна здійснювати до 15 числа кожного місяця.

Надалі, 15.07.2020, ОСОБА_6 , на виконання протиправних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перевела на банківську картку сервісу інтернет - банкінгу Monobank, а саме картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 24400 гривень, які вважала еквівалентом 900 доларів США, тобто із розрахунку 300 доларів США за 3 дівчини, що надавали інтимні послуги за адресою її мешкання.

15.07.2020 слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2 за погодженням із прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що вони підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.09.2020 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до чотирьох місяців, а саме: до 15.11.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 КПК України; ) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 КПК України; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування, згідно ч. 4 ст. 219 КПК України, може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Згідно ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 КПК України, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Згідно ч. 1 ст. 2951 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
У клопотанні про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, згідно ч. 2 ст. 2951 КПК України, зазначаються: 1) прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного; 2) найменування (номер) кримінального провадження; 3) суть повідомленої підозри і правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні якого підозрюється особа; 4) посилання на докази, якими обґрунтовується підозра; 5) процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу; 6) значення результатів цих процесуальних дій для судового розгляду; 7) строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 8) обставини, що перешкоджали здійснити ці процесуальні дії раніше.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
Слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог цієї статті, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу ( ч. 2 ст. 2951 КПК України).
Таким чином, за змістом ч. 3 ст. 219 КПК України та ч. 3 ст. 294 КПК України, чинним кримінально-процесуальним законодавством встановлено, що з дня повідомлення особи про підозру починається перебіг двохмісячного строку для завершення досудового розслідування, та в разі неможливості закінчення досудового розслідування протягом двох місяців, за наявності відповідних правових підстав, цей строк може бути продовжено прокурором до 3 місяців, слідчим суддею до 6 та до 12 місяців.
За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.
В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що з урахуванням обсягу процесуальних дій, які необхідно вчинити, необхідний додатковий строк не менше 1 місяця.
Разом з цим, прохальна частина клопотання містить вимогу про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, не на строк, продовження якого віднесено до повноважень слідчого судді згідно пунктів 2 та 3 ч. 3 ст. 294 КПК України, а до одного місяця, що не передбачено КПК України, в тому числі ст. 2951 КПК України.
Як зазначалось судом раніше, строк досудового розслідування даного кримінального провадження, який вже був продовжений слідчим суддею до чотирьох місяців, закінчується 15.11.2020 року. Отже, в разі необхідності продовження такого строку ще на один місяць, слідчий мав би звернутись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку розслідування даного кримінального провадження до 5 місяців, навівши відповідне правове обґрунтування.
Враховуючи вищевикладене, клопотання про продовження строку досудового розслідування підлягає поверненню слідчому у зв`язку із встановленням не додержання вимог, передбачених ст. 2951 КПК України, при його поданні.
Керуючись ст.ст. 219, 294, 295, 295-1, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_2 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000207 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 11.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1