ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/305/21 Справа № 204/1854/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000441за апеляційними скаргами першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соледар Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 20.03.2014 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 296, ч.3 ст.186 КК України, на підставі ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. 16.02.2017 року звільнений з Первомайської ВК (№117) умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 2 місяці 22 дні;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Стаханов Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:
- 06.05.2016 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. 17.07.2018 року звільнений з Синельниківської ВК №94 умовно-достроково з невідбутим терміном в 1 рік 7 місяців 12 днів,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року:
ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обраховувати з 08 березня 2020 року.
ОСОБА_10 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено обраховувати з 08 березня 2020 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними за наступних обставин.
Так, 07.03.2020 року, приблизно о 16:20, ОСОБА_9 знаходився біля буд.1Б по вул.Орловській в м.Дніпрі, спільно з ОСОБА_10 , та малознайомим їм потерпілим ОСОБА_12 . Знаходячись у вищезазначений час та у вищезазначеному місці у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, спрямований на повторне умисне відкрите викрадення майна, за попередньою змовою групою осіб, а саме майна потерпілого ОСОБА_12 , яке було при ньому.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, 07.03.2020 приблизно о 16:20, перебуваючи поблизу буд.1Б по вул.Орловській в м.Дніпрі, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, наблизився до потерпілого ОСОБА_12 ззаду та завдав останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, але намагався підвестися, і з метою придушення волі потерпілого ОСОБА_12 до супротиву, ОСОБА_10 наніс останньому один удар ногою в обличчя, тим самим, спричиняючи фізичну біль потерпілому, тобто застосував відносно потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від якого потерпілий ОСОБА_12 впав на землю та, перебуваючи в свідомості, перестав чинити опір.
Після цього, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, 07.03.2020 приблизно о 16:20, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_12 до можливого опору подавлена, після попередньо застосованого ОСОБА_10 насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою наживи, ОСОБА_10 почав перевіряти кишені куртки чорного кольору, яка в той момент була одягнута на потерпілому ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 в цей час перевіряв кишені джинсів чорного кольору, одягнутих на потерпілому ОСОБА_14 в той момент, та під час вчинення вищевказаних дій ОСОБА_10 зняв з потерпілого ОСОБА_12 куртку чорного кольору (яка не має для потерпілого матеріальної цінності) разом з майном, яке в ній знаходилося, а саме: кредитною карткою «OTP Bank» на ім`я потерпілого ОСОБА_12 (яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності), мобільним телефоном марки «Samsung GT- С3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №887 від 23.03.2020, складає 266,67 гривень та грошовими коштами в розмірі 150 гривень
Після цього, ОСОБА_9 та співучасник вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_15 , з місця його вчинення з відкрито викраденим майном зникли у невідомому напрямку, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 416,67 гривень.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить змінити вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2020 року, яким засуджено ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України, в частині стягнення процесуальних витрат. Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №887 від 23.03.2020 року на користь експерта у розмірі 150 грн. стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 75 грн. з кожного. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом. Але вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині розподілу процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Вказує, що суд в порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалюючи стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим у рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 150 грн. на користь держави слід стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_10

- обвинувачений ОСОБА_10 виражає свою незгоду як з даним рішенням суду, так і з інкримінованим йому обвинуваченням, вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з численними порушеннями, а також посилається на неповноту проведеного досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, заперечували проти задоволення апеляції прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , та заперечували проти задоволення апеляції прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Апеляційним розглядом встановлено, що судове слідство у справі проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку в цілому, судом не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судових засідань встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинувачених, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також на матеріали письмових документів, а саме протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.03.2020 року, протокол огляду місця події від 07.03.2020 року з фототаблицею, протокол огляду місця події від 07.03.2020 року з фототаблицею, протокол огляду місця події від 08.03.2020 року з фототаблицею, протокол пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2020 року, з фототаблицею, протокол пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2020 року з фототаблицею, протокол огляду предмету від 08.03.2020 року, з фототаблицею, протокол пред`явлення речей для впізнання від 25.03.2020 року з фототаблицею.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, попри невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 вини у скоєному, підтверджуються викладені у вироку висновки суду про наявність в діях останнього складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 показав, що у березні 2020 на вокзалі у м.Дніпрі він з незнайомим чоловіком придбав горілку. Поблизу «АТБ» на зупинці стояли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких він раніше не знав. Вони познайомились та випили дві пляшки горілки. Потім вирішили пройтись, та втрьох приблизно о 15:00 пішли до «АТБ». З ОСОБА_9 на вулиці в них виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_9 вдарив його рукою, ОСОБА_10 їх розборонив. Після чого разом пішли в бік заправки. В ході розмови з хлопцями він неодноразово діставав з куртки свій мобільний телефон, дивився на час. Крім того, він просив ОСОБА_10 влаштувати його на роботу. Після чого пішли від «АТБ». Перебуваючи поблизу будинку, номер якого він точно не пам`ятає, близько 16:20, ОСОБА_10 наніс потерпілому удар рукою в обличчя, в наслідок якого він впав, ОСОБА_10 вдарив його ногою в обличчя, опору він не чинив. За що його побили, йому невідомо. ОСОБА_9 прощупав кишені його джинсів, а ОСОБА_10 куртки. Після чого ОСОБА_10 , зняв з потерпілого куртку, в якій знаходився мобільний телефон, банківська картка та 150 грн. Після чого обвинувачені з його майном зникли. Він перебіг через дорогу в бік заправки, де попросив викликати поліцію. Поліцейські відвезли його до районного відділення поліції, де він написав заяву, та разом з поліцейськими поїхав на вокзал, де побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підійшли к ним, потерпілий попросив хлопців віддати його куртку, на що ті відмовили. Поліція затримала хлопців. Пояснив, що тілесні пошкодження, отримані в наслідок ударів обвинувачених, він не знімав. Просив суворо не карати обвинувачених, заявив про відсутність на момент його допиту претензій до них.
Дані показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що 07.03.2020 року близько 19:00 він був запрошений співробітниками поліції у якості понятого у відділення поліції, де він побачив незнайомих йому людей. Хлопцю, який представився ОСОБА_10 , було запропоновано видати чужі речі, на що ОСОБА_10 видав куртку чорного кольору, у внутрішній кишені якої знаходився мобільний телефон. Речі були поміщені до спец-пакетів, він та інший понятий розписалися у протоколі та пішли.
Вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що 07.03.2020 року близько 19:00 він був запрошений співробітниками поліції у якості понятого у відділення поліції, де незнайомий йому чоловік на прізвище ОСОБА_10 на пропозицію поліцейського добровільно зняв та видав куртку чорного кольору, яка на той момент була надягнута на ньому, в кишені якої знаходився мобільний телефон, який він також дістав самостійно. Після чого речі були поміщені до спец пакетів, а він та інший понятий розписались у протоколі слідчої дії.
Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого та свідків та письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_12 просить органи поліції вжити заходів до малознайомих йому чоловіків на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які 07.03.2020 приблизно о 16:20, перебуваючи біля буд.1 по вул.Орловській в м.Дніпрі, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, відкрито заволоділи його майном, а саме: курткою чорного кольору, мобільним телефоном марки «Samsung GT- С3322 Dual Black» та грошовими коштами в розмірі 150 гривень (арк.8 кримінального провадження);
- протоколом огляду місця події від 07.03.2020 року з фототаблицею, з якого вбачається що слідчим Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих, за участі ОСОБА_10 було проведено огляд. Місцем огляду є кімната прийому громадян, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в адміністративній будівлі відділення поліції №1, де наявний чоловік, який представився ОСОБА_10 , на момент огляду одягнутий: куртка чорна шкіряна, футболка чорна в клітинку, штани чорні спортивні, кросівки коричневого кольору. На запитання співробітників поліції чи має ОСОБА_10 при собі речі, які йому не належать, на що останній відповів, що має, а саме: куртка чорного кольору шкіряна та у лівій кишені внутрішній вищезазначеної куртки знаходиться мобільний телефон марки «Samsung GT- С3322 Dual Black» imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-карткою Київстар № НОМЕР_3 чого добровільно в присутності понятих ОСОБА_10 видав вищевказану шкіряну куртку, одягнуту на ньому в той час та вищевказаний мобільний телефон з лівої внутрішньої кишені шкіряної куртки чорного кольору. Після чого речі було вилучено та поміщено до спец-пакетів експертної служби: шкіряна куртка чорного кольору у спец-пакет №INZ4056612; вищевказаний мобільний телефон «Samsung GT- С3322 Dual Black» EXPT0206745, які опечатані (арк.14-16 кримінального провадження);
-протоколом огляду місця події від 07.03.2020 року з фототаблицею, з якого вбачається що слідчим Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих, за участі ОСОБА_12 було проведено огляд. Місцем огляду є приміщення кабінету №102, який розташований на території Чечелівського ВП, за адресою: м.Дніпро, вул.Павлова, 3/5, в адміністративній будівлі, де в ході огляду наявний чоловік, який представився як ОСОБА_12 , на момент огляду одягнутий в куртку чорну шкіряну з пошкодженням, чорні джинси, чорні черевики, светр бавовняний, після чого добровільно, у присутності понятих видав вищезазначену куртку, яка була поміщена до спец-пакету №INZ4056604, який був опечатаний та поняті поставили свої підписи (арк.20-22 кримінального провадження);
-протоколом огляду місця події від 08.03.2020 року з фототаблицею, з якого вбачається що слідчим Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих було проведено огляд. Місцем огляду є відкрита ділянка місцевості, що являє собою асфальтне покриття та розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Орловська. В ході огляду обстановка на даній місцевості не порушена. Під час огляду нічого виявлено та вилучено не було (арк.49-50 кримінального провадження);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2020 року, з фототаблицею, з якого вбачається, що за участі потерпілого ОСОБА_12 , в присутності понятих було проведено пред`явлення особи для впізнання. Перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_12 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На що ОСОБА_12 відповів, що зможе впізнати малознайомого йому раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_20 , який 07.03.2020, приблизно о 16:20, знаходячись біля буд.1 по вул.Орловській в м.Дніпрі, підійшов до нього ззаду та кулаком правої руки наніс йому удар в обличчя, від якого він впав та який потім перевіряв кишені його джинсів чорного кольору, які були одягнуті на ньому в той момент, після чого ОСОБА_20 разом з іншим малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою, відкрито заволоділи його майном, а саме: курткою чорного кольору (яка немає для потерпілого матеріальної цінності), разом з майном , яке в ній знаходилося, а саме: кредитною карткою «OTP Bank» на ім`я потерпілого ОСОБА_12 (яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності), мобільним телефоном марки «Samsung GT- С3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та грошовими коштами в розмірі 150 гривень. На запитання слідчого, чи впізнає ОСОБА_12 серед пред`явлених йому осіб, ОСОБА_12 заявив, що під №3 він впізнає малознайомого йому раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_20 . Впізнав за кольором волосся, статурою, формою та овалом обличчя, за одягом. Впізнаною особою є ОСОБА_9 (арк.51-54 кримінального провадження);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2020 року, з фототаблицею, з якого вбачається, що за участі потерпілого ОСОБА_12 , в присутності понятих було проведено пред`явлення особи для впізнання. Перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_12 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На що ОСОБА_12 відповів, що зможе впізнати малознайомого йому раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який 07.03.2020, приблизно о 16:20, знаходячись біля буд.1 по вул.Орловській в м.Дніпрі, наніс йому удар ногою в обличчя від якого він впав та який потім перевіряв кишені його куртки чорного кольору, яка була одягнута на ньому в той момент, після чого ОСОБА_19 разом з іншим малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою, відкрито заволоділи його майном, а саме: курткою чорного кольору (яка не має для потерпілого матеріальної цінності), разом з майном , яке в ній знаходилося, а саме: кредитною карткою «OTP Bank» на ім`я потерпілого ОСОБА_12 (яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності), мобільним телефоном марки «Samsung GT- С3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та грошовими коштами в розмірі 150 гривень. На запитання слідчого, чи впізнає ОСОБА_12 серед пред`явлених йому осіб, ОСОБА_12 заявив, що він впізнає малознайомого йому раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_19 . Впізнав за кольором волосся, статурою, формою та овалом обличчя, за одягом. Впізнаною особою є ОСОБА_10 (арк.55-58 кримінального провадження);
-протоколом огляду предмету від 08.03.2020року, з фототаблицею, з якого вбачається, що за участю потерпілого ОСОБА_12 було проведено огляд. Проведеним оглядом встановлено, що місцем проведення огляду є приміщення службового кабінету №102 СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, де на першому столі зліва від входу лежить прозорий спец-пакет ЕХРТ0206745, всередині якого знаходиться мобільний телефон телефон марки «Samsung GT-C3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . В присутності понятих цілісність вищевказаного спец-пакету була порушена і мобільний телефон марки «Samsung GT-C3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходився всередині був оглянутий. Встановлено, що телефон має пошкодження, а саме: відігнута права частина передньої панелі знизу під клавіатурою та задня кришка щільно не зачиняється. Також в присутності понятих потерпілий ОСОБА_12 впізнав саме за цими характерними ознаками свій мобільний телефон, а також при включенні вищевказаного телефону вказав, що в ньому встановлена його sim-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 та в самому телефоні наявні його контактні номери його рідних та колег по роботі. Мобільний телефон марки «Samsung GT-C3322 Dual Black», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 було повернуто потерпілому ОСОБА_12 під зберігальну розписку на відповідальне зберігання до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню із роз`ясненням положень ст. 388 КК України та ст. 100 КПК України (арк.59-62 кримінального провадження);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25.03.2020 року, з фототаблицею, з якого вбачається, що за участі потерпілого ОСОБА_12 , в присутності понятих було проведено пред`явлення речей для впізнання. Перед пред`явленням речей для впізнання у потерпілого ОСОБА_12 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати річ шкіряну куртку чорного кольору, опитано про ознаки даної речі, а також про обставини, за яких він бачив цю річ. На що потерпілий ОСОБА_12 відповів, що зможе впізнати свою шкіряну куртку чорного кольору, з потертостями на лівому рукаві та блискавкою темно-синього кольору. На запитання слідчого, чи впізнає потерпілий ОСОБА_12 серед пред`явлених йому речей свою шкіряну куртку, потерпілий заявив, що серед пред`явлених йому речей він впізнає шкіряну куртку чорного кольору, з потертостями на лівому рукаві, з блискавкою темно-синього кольору під №1 (арк.123-125 кримінального провадження).
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав доведеною в діях обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кваліфікуючу ознаку - вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, оскільки конкретні дії кожного із обвинувачених характеризувались чітким виконанням погодженої ролі у вчиненні кримінального правопорушення, їх узгодженістю і одномоментністю, спрямованістю на відкрите заволодіння майном потерпілого, усвідомленістю цих дій, відсутністю будь-яких інших причин для нападу на потерпілого.
В даному випадку колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заздалегідь, тобто до початку активних дій, домовились про вчинення цього кримінального правопорушення, про що свідчить та обставина, що після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 обидва обвинувачених, скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_12 до можливого опору подавлена, діючи умисно з корисливих спонукань та з метою наживи, почали перевіряти кишені одягу потерпілого, а саме ОСОБА_10 почав перевіряти кишені куртки чорного кольору, яка в той момент була одягнута на потерпілому ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 - кишені джинсів чорного кольору, одягнутих на потерпілому ОСОБА_12 . ОСОБА_9 хоч і не наносив удари потерпілому, не зупинив ОСОБА_10 та не завадив йому, а після вчинення неправомірних дій відносно потерпілого обвинувачені разом зникли з місця скоєння злочину.
Таким чином, колегія суддів вважає не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення. Аналізуючи позицію останнього, співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_10 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
Колегія суддів вважає, що, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_10 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_10 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
З огляду на матеріали кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, з реальним його відбуттям в ізоляції від суспільства, за відсутності підстав для застосування положень ст..ст. 69,75 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів, вимоги закону суд першої інстанції виконав і належним чином обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання. Наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами. При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу ОСОБА_10 , та призначив покарання, яке є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Що ж стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Це питання вирішується судом незалежно від того, чи реалізували учасники кримінального провадження право заявити клопотання про визначення грошового розміру процесуальних витрат, оскільки це входить до предмету доказування у кримінальному провадженні (п. 3 ст. 91 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, за власного ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Частиною 2 ст. 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.
Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996, науково - дослідницькі установи судової експертизи проводять судову експертизу по кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення за рахунок засобів, передбачених у державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.
У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.
Так, згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.
При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Крім того, згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року у справі, в якій засуджено декількох осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
Крім того, вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі №51-5168км18, а відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VІІІ від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.
Таким чином, відповідно до положень глави 8 КПК України встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат відповідно до положень глави 8 КПК України. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнені ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.
Проте в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, ухвалюючи щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 150 гривень на користь держави слід стягнути з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 солідарно.
Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції зокрема є, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За вимогою п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції має можливість змінити вирок суду першої інстанції у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вказаний вирок підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Суттєві порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення в цілому, не встановлені.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в частині розподілу процесуальних витрат - змінити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта №887 від 23.03.2020 року) у розмірі 75 гривень.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта №887 від 23.03.2020 року) у розмірі 75 гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4