Справа №635/1396/20 Провадження №1-кп/630/21/20
В И Р О К

Іменем України

24 листопада 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника- адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000904 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глуша Бобруйського району Могилівської області Білорусії, громадянина України, що має професійно технічну освіту, офіційно не працюючого, розлученого, маючого доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_7 здійснив умисне вбивство, тобто навмисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 за таких обставин.

ОСОБА_7 01 червня 2019 року о 23 годині, перебуваючи в будинку свого знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 , з яким він разом вживав спиртні напої, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись мотивом неприязного відношення до потерпілого ОСОБА_9 , діючи з умислом, направленим на заподіяння смерті останньому, наніс множинні удари, не менше 12, руками та ногами по різним частинам тіла, а саме по тулубу, голові, нижніх та верхніх кінцівках, спричинивши ОСОБА_9 , наступні тілесні ушкодження: голови забиті рани, садна та синці на обличі, дрібно осколковий перелом кісток носа, крововиливи під м`які покрови голови у скроневій ділянці зліва, тулубу: розриви селезінки, печінки, перелом тіла грудини, перелом ребер справа 2-6 по навколо грудній лінії, 2-8 по передньопахвовій лінії, 6 - 7 по навколо хребтовій лінії, зліва 2-11 по середньо ключичній лінії, 5-9 по передньопахвовій лінії, синці, садна: кінцівок - садна та синці на верхніх та нижніх кінцівках. В результаті отриманих травм ОСОБА_9 помер на місці скоєння злочину.

Таким чином, в результаті умисних дій ОСОБА_7 , причиною смерті ОСОБА_9 стала сукупна тупа травма тіла з розривами внутрішніх органів та переломи ребер, які ускладнилися розвитком крововтрати, за ступенем тяжкості вказана тупа травма тіла носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, не заперечував механізм та спосіб нанесення, локалізацію та кількість ударів та пояснив, що він дійсно наніс численні удари ОСОБА_9 , в тому числі і по голові, але він не бажав настання смерті потеріплого ОСОБА_9 , а лише хотів покарати його за образи провчити, тому й наносив тілесні ушкодження. Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_9 вони були знайомі близько одного року, зустрічалися на роботі, спілкувались як 2 знайомих, ходив до нього додому, разом вживали спиртні напої. Того дня, 01 червня 2019 року, близько обіду ОСОБА_7 прийшов до ОСОБА_10 , там вже був їх спільний знайомий на ім`я ОСОБА_11 , який пригощав всіх самогоном, вони разом розпивали спиртні напої в літінй кухні будинку. ОСОБА_11 пішов раніше, ще було світло на вулиці, бо ОСОБА_12 , який був уже в стані сильного алкогольного спяніння, почав сваритися, ображати, погрожувати, що прийдуть його знайомі та «розберуться», почав всіх виганяти. ОСОБА_7 також на деякий час пішов з будинку ОСОБА_9 , але потім повернувся, десь через 1 годину. Близько 23.00 год., між обвинуваченим та загиблим виникла сварка, ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_7 , принижувати, погрожувати сином, казав, що обвинувачений для нього нічого не зробив, не допомагає, що ОСОБА_7 вивело з рівноваги, та розлютило оскільки ОСОБА_7 рік годував, влаштовував на роботу потерпілого, допомагав вдома, крім того, він був у стані алкогольного спяніння та не контролював себе. На той час вони знаходилися в будинку за столом, поруч стояв диван та триляж. ОСОБА_9 замахнувся рукою на ОСОБА_7 , останній ударив потерпілого ногою в живіт, від цього удару ОСОБА_9 упав на підлогу поряд з диваном та столом у великій кімнаті. Він лежав на спині, обвинувачений наніс удар зверху ногою по грудній клітині, продовжував бити ногами руками і по іншим частинам тіла, зокрема і по голові. ОСОБА_9 під час бійки опору не чинив, бо був старший за віком, слабший, в стані сильного алкогольного спяніння, тому упав на підлогу та лежав, обвинувачений продовжив наносити удари руками, ногами, по тулубу, голові, ребрах, грудній клітині, всього ударів було 10-12, точну кількість не рахував. Через алкогольне сп`яніння він не пам`ятає усіх подробиць. Коли ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_9 хрипить, кашляє, стогне, зрозумів, що все серйозно та ОСОБА_13 сам не підніметься, не встане і вони не помиряться, тому пішов до сусідів, щоб хтось допоміг, сам був також у стані алкогольного спяніння. Оскільки сусіди звикли, що в будинку ОСОБА_9 постійно збираються особи та розпивають спиртні напої, вони не спілкувалися, то ніхто з сусідів не відчинив. Він пішов шукати свою знайому, але не знайшов Потім повернувся до будинку ОСОБА_9 , зайшов до будинку, побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі, на боці, як він і залишався, хрипить, був при свідомості,очі відкриті були, на слова не реагував, хвилин 5 походив по будинку та пішов додому, оскільки була ніч та зробити, як на його думку, нічого, не міг, бо був дуже втомлений, пяний, ніч на дворі, хоча розумів, що накоїв, що дуже покалічив людину. В присутності ОСОБА_7 . ОСОБА_9 свідомість не втрачав. Обвинувачений пояснив, що в нього був при собі мобільний телефон, але грошей на рахунку не було, швидку не намагався викликати, бо він навіть не знає як викликати такі службу за телефоном. Пішов додому в с. Васищеве, вмився, перевдягнувся та відразу заснув. Зранку встав і пішов до ОСОБА_12 , навпроти будинку була посадка, він там зупинився, побачив біля двору ОСОБА_13 стоять люди, до нього підійшов молодий чоловік, запитав чи він вчора був у ОСОБА_9 та запропонував підти з ним, лише в СІЗО повідомили, що ОСОБА_13 помер. Наміру вбивати ОСОБА_9 не мав, бо вони тривалий час спілкувалися, разом працювали.

Обвинувачений пояснив, що він розумів, що потерпілий слабкіший за нього, але продовжував наносити удари в життєво важливі органи, хотів провчити його, щоб у нього боліли бока, відчув фізичний біль та щоб він більше не ображав його, не принижував, зазначив, що якби був тверезий, то такого, ймовірніше за все , несталося. Коли побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі, стоне, хрипить та не реагує на звернення, промайнула думка, що він помирає, але жодних дій для порятнку не вчинив, бо була ніч, навкруги нікого не було, на його думку, ніхто б їм не допоміг через їх спосіб життя, у нього самого вже не було сил. Обвинуваченйи шкодує за вчиненим, розуміє, що у покійного залишилася мати, яка хворіє на психічні розлади, усвідомлює, що приніс горе і родині загиблого і своїм батькам.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він знайомий з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вони разом вживали алкогольні напої. Напередодні смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_14 прийшов до будинку потерпілого, всі разом вони почали розпивати спиртні напої. Свідок пішов додому раніше, бо зранку йому необхідно було йти на роботу, ОСОБА_7 залишився у ОСОБА_9 , все було спокійно. Наступного дня ОСОБА_14 прийшов до будинку ОСОБА_9 та від сусідів дізнався, що ОСОБА_15 помер.

- змістом протоколу огляду місця події від 02 червня 2019 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , згідно даним якого оглянуто домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено труп ОСОБА_9 (т.1 а.с.63- 104);

- змістом протоколу огляду трупа від 03 червня 2019 року, складеного у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , згідно даним якого оглянуто труп ОСОБА_9 , 1970 р.н. та вилучено одяг, зрізи нігтьових пластин з кістей рук, зразки з ділянок голови (т.1 а.с.105-107);

- висновком експерта ОСОБА_20 №10-12-Дм/19 від 31 липня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: голови: забиті рани, садна та синці на обличчі, дрібно - осколковий перелом кісток носа, крововиливи під мякі покрови голови у скроневій ділянці зліва; тулубу: розриви селезінки, печінки, перелом тіла грудини, перелом ребер справа 2-6 по навколо грудній лінії, 2-8 по передньопахвовій лінії, 6 - 7 по навколо хребтовій лінії, зліва 2-11 по середньо ключичній лінії, 5-9 по передньопахвовій лінії, синці, садна: кінцівок - садна та синці на верхніх та нижніх кінцівках. Причиною смерті гр. ОСОБА_9 , 1970 р.н. стала сукупна тупа травма тіла з розривами внутрішніх органів та переломи ребер, яка ускладнилась розвитком крововтрати. Вказані ушкодження утворилися прижиттєво та у короткий проміжок часу, численної ударної та ударно ковзаючої дії тупих предметів (предмета), індивідуальні властивості травмуючої поверхні які, в ушкодженнях не відобразилися, та, враховуючи морфологічні ознаки, встановлені при судово- гістологічному дослідженні, можна сказати, що ушкодження утворилися у проміжок часу до настання смерті, який обчислюється десятками хвилин першими годинами.

За ступенем тяжкості, вказана сукупна тупа травма тіла носить ознаки Тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п.п.2.1.2, 2.1.3 в, 4.8. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95). Смерть ОСОБА_9 настала не менше ніж за 6 годин до огляду трупа.

Кров від трупу ОСОБА_9 належить до О з ізогемаглютиніном анти А та анти В. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг самостійно пересуватись обмежений період часу, до втрати свідомості.

При судовій- токсикологічній експертизі крові трупа гр.. ОСОБА_9 1970 р.н., виявлений етиловий спирт в кількості 5, 23 проміле, що за даними офіційних таблиць відповідає тяжкій алкогольній інтоксикації. Метиловий, ізоприловий, н пропиловий, ізобутиловий, н бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені(т.1 а.с.114-119);

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 підтвердила складений нею висновок №10-12-Дм/19 від 31 липня 2019 року, щодо причини смерті ОСОБА_9 та пояснила, що виявлені нею на трупі ОСОБА_9 різного характеру ушкодження та травми, які нею було окремо позначено на відповідних схемах, доданих до висновку, могли утворитися від чисельних ударів, кількість яких могла сягати 48. Такої думки вона дійшла порахувавши кількість ушкоджень та травм.

-висновком експерта № 14/1290-Дм/19 від 21 червня 2019 судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_7 , 1981 р.н., відповідно до якого кров ОСОБА_7 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти А. (т.1 а.с.124);

-висновком експерта № 09-705/2018 від 07 червня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 має місце садно на руці, яке утворилося від травматичної дії тупого твердого предмета механізмом тертя ковзання та могло бути отримане не менш, як за 3-4 доби до проведення експертизи;

За ступенем тяжкості садно відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 діб (п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 « (Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95). (т.1 а.с.125);

-висновком КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 02 червня 2019 року, згідно якого станом на 20 год. 21 хв. 02 червня 2019 року ОСОБА_21 знаходився в стані алкогольного спяніння (т.1 а.с.129);

-висновком експерта № 15/479-Дм/19 від 23 липня 2019 року судово-медичної експертизи, згідно з яким на марлевому тампоні з поверхні пілоги, знайдені сліди крові людини групи О (І) з ізомегглютинінами анти -А, анти В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (т.1 а.с. 132-137);

-висновком експерта №15/478-Дм/19 від 23 липня 2019 року судово-медичної експертизи, згідно з яким на марлевому тампоні з ніжки стільця, знайдені сліди крові людини групи О (І) з ізомегглютинінми анти -А, анти В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (т.1 а.с. 140 -144);

-висновком експерта №14/1307-Дм/19 від 02 липня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого на фрагменті одіяла (об`єкт №2), вилученому під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В, походження якої від гр. ОСОБА_9 не виключається. На вищевказаному фрагменті (об`єкт №1), знайдена кров людини, в якої виявлено антиген Н. Таким чином, можно вважати, що кров в зазначеному об`єкті належить до групи О з ізогемаглютиніном анти А і анти В та походження її від гр.. ОСОБА_9 не виключається (а.с. 148-149).

-висновком експерта №14/1308-Дм/19 від 05 липня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти А. Крім того, в зразку його крові виявлений супутній антиген Н. На футболці чоловічій чорного кольору, вилученій 02 червня 2019 року у підозрюваного ОСОБА_7 , під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, в об`єктах №6,7, виявлені незначні сліди крові людини групи В з ізогемаглютиніном анти А з супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Від потеріполого ОСОБА_9 дана кров походити не може.Однак, домішки крові групи О з ізогемаглютинінми анти А і анти В, властивої ОСОБА_9 , в об`єкті № 6 категорично виключити не можна. Робити висновок про наявність такої ж домішки крові в об`єкті № 7 недоцільно, в звязку з дуже малими розмірами плями крові. На футболці чорного кольору, належній ОСОБА_7 , в об`єктах №1,5 кров не виявлена (а.с. 150-152)

- висновком експерта №14/1309-Дм/19 від 02 липня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти А. Крім того, в зразку його крові виявлений супутній антиген Н. На спортивних брюках (об`єкти №2,3), вилучених у підозрюваного ОСОБА_7 , під час затримання виявлені незначні сліди крові людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти А і анти В та походження її від ОСОБА_9 не виключається. Від гр. ОСОБА_7 ця кров походити не може. На цих же брюках, в об`єкті №1 наявність крові не встановлена (а.с. 153-154).

-висновком експерта №14/1310-Дм/19 від 05 липня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти А та анти В. На чоловічих спортивних туфлях (об`єкти №1-10), вилучених у підозрюваного ОСОБА_7 , під час затримання, виявлені сліди крові людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти А і анти В та походження її від ОСОБА_9 не виключається. (а.с. 155-157).

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 19 червня 2019 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце в ніч з 01 на 02 червня 2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , згідно даним якого ОСОБА_7 провів всіх учасників слідчої дії за адресою: АДРЕСА_3 , пояснивши, що в ніч з першого на друге червня на території даного домоволодіння він під час конфлікту з ОСОБА_9 наніс останньому тілесні ушкодження. В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 показав, де саме розпочався конфлікт, механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Як зазначив ОСОБА_24 він наносив удари руками та ногами по тулубу та голові (т.1 а.с.158-174);

- постановою про визнання речовими доказами від 02 липня 2019 року, якою визнано речовими доказами: конверт, в середині якого знаходяться недопалки з цигарок «Марвел» в кількості 3 штук; експертний пакет з рубашкою та шортами чоловічими; конверт з фрагментом лінолеуму з РБК; конверт зі змивом з ручки на вхідних дверях; 2 конверти зі змивом з ручки на внутрішніх дверях; конверт з недопалками сірників в кількості 4 штук; конверт з недопалками цигарок «Марвел» в кількості 5 штук, конверт з недопалками в кількості 6 штук; конверт зі слідами одіяла з РБК; конверт зі зразками крові ОСОБА_7 ; конверт зі зразками слини ОСОБА_7 ; конверт зі зрізами з пальців рук трупу ОСОБА_9 , конверт зі змивом РБК з поверхні ніжки стільця; конверт зі змивами з правої та лівої долні ОСОБА_7 ; конверт зі зрізами нігтів лівої та правої руки ОСОБА_7 ; конверт зі змивом РБК з підлоги; конверт зі змивом з дверної ручки; стілець, упакований в папір; табурет, упакований в папір; палиця зі слідами РБК, упакована в папір; скляна пляшка 0,5 л з надписом «Рогань», фрагмент радіоприймача; врізний замок з вхідних дверей в коробці; скляні чарки в кількості 2 штук в коробці; пластикова пляшка «Бон Буасон»; чоловіча футболка чорного кольору; коробка з кухонним ножем; полімерна пляшка 0,75 мм (т.1 а.с.175-176);

- висновком експерта №10-12/25/1433-Дм/19від 15 серпня 2019 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово медичній експертизі трупа гр.. ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: голови: забиті рани, садна та синці на обличчі, дрібно - осколковий перелом кісток носа, крововиливи під мякі покрови голови у скроневій ділянці зліва; тулубу: розриви селезінки, печінки, перелом тіла грудини, перелом ребер справа 2-6 по навколо грудній лінії, 2-8 по передньопахвовій лінії, 6 - 7 по навколо хребтовій лінії, зліва 2-11 по середньо ключичній лінії, 5-9 по передньопахвовій лінії, синці, садна6 кінцівок - садна та синці на верхніх та нижніх кінцівках. Причиною смерті гр. ОСОБА_9 , 1970 р.н. стала сукупна тупа травма тіла з розривами внутрішніх органів та переломи ребер, яка ускладнилась розвитком крововтрати. Вказані ушкодження утворилися прижиттєво та у короткий проміжок часу, численної ударної та ударно ковзаючої дії тупих предметів (предмета), індивідуальні властивості травмуючої поверхні які, в ушкодженнях не відобразилися, та, враховуючи морфологічні ознаки, встановлені при судово- гістологічному дослідженні, можна сказати, що ушкодження утворилися у проміжок часу до настання смерті, який обчислюється десятками хвилин першими годинами.

За ступенем тяжкості, вказана сукупна тупа травма тіла носить ознаки Тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п.п.2.1.2, 2.1.3 в, 4.8. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95). Смерть ОСОБА_9 настала не менше ніж за 6 годин до огляду трупа.

Кров від трупу ОСОБА_9 належить до О з ізогемаглютиніном анти А та анти В. При судовій- токсикологічній експертизі крові трупа гр.. ОСОБА_9 1970 р.н., виявлений етиловий спирт в кількості 5, 23 проміле, що за даними офіційних таблиць відповідає тяжкій алкогольній інтоксикації. Метиловий, ізоприловий, н пропиловий, ізобутиловий, н бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Свідчення ОСОБА_7 , які були отримані під час проведення слідчого експерименту з його участю, не суперечать судово- медичним даним у відношенні способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_9 (т.1 а.с. 179- 183)

- постановою про визнання речовими доказами від 04 грудня 2019 року, якою визнано речовими доказами: коробок в середині якого знаходиться фрагмент лінолеуму; корок в середині якого знаходяться брюки спортивні чоловічі; коробок в середині якого знаходяться чоловічі спортивні туфлі (а.с. 184-185)

-висновком судово- психіатричної експертизи № 134 від 24 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психіатричне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_7 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.193-195)

-постановою про визнання речовими доказами від 21 лютого 2020 року, якою визнано речовими доказами: мобільний телефон ТМ «Nomi» модель «і184».

- висновком комісійної судово медичної експертизи № 08-242/2020 від 30 вересня 2020 року відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: голови: осколковий перелом кісток носа, крововилив у мякі покрови голови у лівій скроневій ділянці, по одній забитій рані зовнішнього краю лівої брови, під нижньою на верхній повіці правого ока; 4 садна у правій щічній ділянці та одно садно правого кута рота, синець у правій виличній ділянці; тулуба: поперечний перелом тіла грудини на рівні 3-х ребер, перелом правих ребере: 2-6 по навколо грудинній лінії, 2-8 по передньо пахвовій лінії, 6- 7 по навколо хребтовій лінії, перелом лівих ребер: 2-11 по середньо- ключичній лінії, 5- 9 по передньо пахвовій лінії; крововиливи у які тканини в ділянці переломів; крововиливи у плевральні порожнини (150 мл рідкої крові в правій порожнині, 100 мл в лівій); 2 розриви селезінки з крововиливами темно червоного кольору по краям розривів; повздовжний розрив печінки, з з розтрощенням країв в ділянці розрвиву; крововилив у черевну порожнину (900 мл рідкої крові); 10 синців на передній поверхні та один на бічній поверхні грудної клітки справа; 5 саден на животі;

Кінцівок: 8 синців по внутрішній та зовнішній поверхні правого плеча; 2 синця по згинальній поверхні правого передпліччя; 5 синців та три садна по зовнішній поверхні правого стегна, один синець на тильній поверхні правої стопи;

Вказані тілесні ушкодження утоврилися від численної, перш за все ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів, переважно з відносно обмеженою поверхнею, що травмувала, індивідуальні властивості якої, в ушкодженнях не відобразилися. Наведений у дослідній частині «Висновку експерта» № 10-12/1433-ДМ /19 від 13.07.2019 опис тілесних ушкоджень та результати проведеної судово- гістологічної експертизи препаратів тканин та внутрішніх органів від трупу ОСОБА_9 (висновок експерта № 13/1901- ДМ/19/1453-дм/19 від 15.07.2019 р.) свідчать про те, що всі встановлені у постраждалого тілесні ушкодження, утворились прижиттєво та могли бути спричинені в один період часу, в ході однієї події.

Враховуючи, характер та тяжкість заподіяних ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, зокрема наявність у нього травматичних ушкоджень внутрішніх органів, що депонують кров (розриви селезінки, печінки), самостійне зупинення кровотечі з яких майже неможливе, експертна комісія не може категорично виключити можливість настання смерті ОСОБА_9 , в тому числі у разі своєчасного надання йому медичної допомоги. При цьому, експертна комісія зазначає, що виходячи з даних наявних у матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_9 будь яка медична допомога не надавалась. Тому провести оцінку успішності прогнозу конкретних медичних заходів з надання медичної допомоги ОСОБА_9 не є можливим.

Згідно результатів судово- токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_9 , виявлений етиловий спирт в кількості 5, 23 проміле. Метиловий, ізоприловий, н пропиловий, ізобутиловий, н бутиловий ізоаміловий спирти виявлені ( висновок експерта № 16/4245/ДМ/19/1453ДМ/19 від 03.06.201). Така концентрація алкоголю може свідчити про достатньо тяжку алкогольну інтоксикацію стосовно до живих осіб. Разом з тим необхідно підкреслити, що на теперішній час не існує офіційних науково обґрунтованих даних про вплив алкогольної інтоксикації на інтенсивність внутрішньо порожнинної або зовнішньої кровотечі та крововтрати. Враховуючи зазначене, в розпорядженні експертної комісії, немє об`єктивних науково- обґрунтованих даних, для того щоб встановити те, що алкогольна інтоксикація у ОСОБА_9 будь яким чином вплинула на інтенсивність кровотечі та крововтрати внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень.

Щодо питання, які з отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень могли утворитися від падіння «з висоти власного зросту», експертна комісія зазначає наступне. Характер, численність та локалізація заподіяних ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, вказує на ьте, що вони утворилися переважно від дії тупих твердих предметів (предмета) з відносно обмеженою поверхнею, що травмувала, а не розповсюдженою, яким могла бути площин (підлога та ін..) у разі падіння ОСОБА_9 з «висоти власного зросту» (т.2 а.с 129-138).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України - як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 в скоєнні злочину передбаченого. ч. 1 ст. 115 КК України та посилання на те, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_9 в нього не було, суд розцінює, як намагання обвинуваченого пом`якшити відповідальність за скоєний злочин.

Вбивство це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктом цього злочину є життя людини.

Об`єктивна сторона даного злочину характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді настання смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.

Дії, що охоплюються диспозицією ч.1 ст. 115 ККУ можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом- коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.

Мотив і мета злочину та емоційний стан суб`єкту підлягають з`ясуванню, оскільки вони впливають на кваліфікацію умисного злочину. Таким чином, для притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство необхідно встановити причинний зв`язок між діянням винного та настанням смерті потерпілого.

Питання про умисел обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вирішила виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних пошкоджень, причини злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувало події, їхні стосунки.

Так, не може бути прийнято до уваги суду посилання обвинуваченого та його захисника на відсутність умислу у ОСОБА_7 на скоєння вбивства зважаючи на те, що обвинувачений не хотів вбивати потерпілого, а лише хотів його побити.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 листопада 2018 року (справа №760/4968/15-к, провадження №51-3425км18) зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. З системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину. Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Крім того, потрібно надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама лише локалізація тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. За відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинуваченого кваліфікуються за їх фактичними наслідками.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочину обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомленя особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Суд вважає правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються із зібраними по справі доказами покази обвинуваченого, якими він підтверджував зазначений в обвинуваченні механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому, їх кількість та локалізацію та наявність вини у вчиненні злочину. При цьому заперечення наявності умислу на заподіяння смерті потерпілому суд не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються лише на його твердженнях.

Позиція сторони захисту полягає в переконанні, що ОСОБА_7 спричиняючи потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження не бажав настання смерті ОСОБА_9 , керуючись лише наміром нанести тілесні ушкодження.

Суд не погоджується з такою позицією, враховуючи обставини спричинення шкоди.

З урахуванням обстановки заподіяння шкоди життю потерпілого, за якої обвинувачений навмисно, свідомо наносив численні удари в життєво важливі органи, колегія суддів приходить висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і якщо не бажати, то свідомо припускати наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Сама ж по собі заява обвинуваченого та його захисника про відсутність умислу на вбивство потерпілого, не підкріплена будь якими фактичними даними, у зіставленні з сукупністю наведених судом доказів і не звільняє від відповідальності за умисне вбивство.

Колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений під час скоєння злочину мав на меті спричинити смерть потерпілому з метою помсти на ґрунті раптово виниклої образи. При цьому він усвідомлював значення своїх дій, керував ними, бажав нанести потерпілому тілесні ушкодження. Нанесення обвинуваченим ударів у життєво важливі органи, механізм та локалізація ударів, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи, свідчать про наявність умислу саме на спричинення смерті потерпілому.

В судовому засіданні було встановлено, що численні удари ОСОБА_7 наніс потерпілому, в область життєво-важливих органів, зокрема голови та грудної клітини, що свідчить про бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися, помститися), продовжував свої дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого, бачив, що потерпілий, який значно слабший за нього, лежить на підлозі після його першого удару, не чинить опору, не припинив свої дії та продовжував наносити удари; хоча і мав обєктивну можливість, але не вжив заходів, щодо надання медичної допомоги потерпілому.

Аналізуючи у сукупності та взаємозв`язку представлені стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 діяв з непрямим умислом.

Таким чином, враховуючи в сукупності всі обставини вчиненого діяння, докази обвинувачення, які переконливо свідчать про те, що поведінка засудженого до та після вчинення злочину, механізм, характер та спосіб нанесення, сила ударів та локалізація тілесних ушкоджень (в місце розташування життєво важливих органів людини голова, грудна клітина), безумовно свідчить про спрямованість його дій саме на позбалення життя потерпілого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, приходить до висновку, що обвинувачений мав умисел на заподіяння смерті потерпілому, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_7 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи. Намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_25 поряд із відсутністю цивільного позову, намагався б будь-яким чином допомогти сім`ї потерпілого оговтатись від пережитого, компенсувати перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.

Також ОСОБА_7 не був позбавлений можливості викликати швидку допомогу особисто чи за допомогою інших громадян, сусідів.

04 червня 2019 року до ОСОБА_7 будо застосовано запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Але останній навпаки, порушив обраний йому запобіжний захід, та з 26 червня переховувався від органів досудового слідства з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочинудо його затримання через оголошення в розшук.

Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_7 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Така ж правова позиція висловлена в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.

Щире каяття, про яке ОСОБА_7 заявляв в судовому засіданні є спробою домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинений злочин.

До такого переконання колегія суддів дійшла, виходячи з наполегливого прохання обвинуваченого перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, шодо його згоди з неминучими наслідками, які настали через його злочинні дії, але відсутності власної оцінки негативної поведінки до потерпілого, бо вважав, що має право його покарати.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 суд вбачає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви суду, норми права, які застосовував суд.

При призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання.

Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений.Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Приймаючи таке рішення колегія суддів, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, розлучений, на шлях виправлення не став.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керується суд.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02 по 04 червня 2019 року включно, з 21 лютого 2020 року до 23 листопада 2020 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 24 листопада 2020 року.

Згідно п.2 ч.4 ст.474 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст . ст. 368, 370, 374, 376, 377, 394, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 24 листопада 2020 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02 по 04 червня 2019 року включно, з 21 лютого 2020 року по 23 листопада 2020 року включно.

Речові докази: конверт, в середині якого знаходяться недопалки з цигарок «Марвел» в кількості 3 штук; експертний пакет з рубашкою та шортами чоловічими; конверт з фрагментом лінолеуму з РБК; конверт зі змивом з ручки на вхідних дверях; 2 конверти зі змивом з ручки на внутрішніх дверях; конверт з недопалками сірників в кількості 4 штук; конверт з недопалками цигарок «Марвел» в кількості 5 штук, конверт з недопалками в кількості 6 штук; конверт зі слідами одіяла з РБК; конверт зі зразками крові ОСОБА_7 ; конверт зі зразками слини ОСОБА_7 ; конверт зі зрізами з пальців рук трупу ОСОБА_9 , конверт зі змивом РБК з поверхні ніжки стільця; конверт зі змивами з правої та лівої долоні ОСОБА_7 ; конверт зі зрізами нігтів лівої та правої рки ОСОБА_7 ; конверт зі змивом РБК з підлоги; конверт зі змивом з дверної ручки; стілець, упакований в папір; табурет, упакований в папір; палиця зі слідами РБК, упакована в папір; скляна пляшка 0,5 л з надписом «Рогань», фрагмент радіоприймача; врізний замок з вхідних дверей в коробці; скляні чарки в кількості 2 штук в коробці; пластикова пляшка «Бон Буасон»; чоловіча футболка чорного кольору; коробка з кухонним ножем; полімерна пляшка 0,75 мм передані на зберігання до камери схову речових доказів Харківського ВП ГУНП України в Харківській області 02 серпня 2019 року, квитанція № 0056 знищити.

Речові докази: коробок в середині якого знаходиться фрагмент лінолеуму; коробок в середині якого знаходяться брюки спортивні чоловічі; коробок в середині якого знаходяться чоловічі спортивні туфлі передані на зберігання до камери схову речових доказів Харківського ВП ГУНП України в Харківській області 05 грудня 2019 року, квитанція № 0129 знищити.

Речові докази мобільний телефон ТМ «Nomi» модель «і184» - переданий на зберігання до камери схову речових доказів Харківського ВП ГУНП України в Харківській області 24 лютого 2020 року, квитанція № 0201- знищити

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 06 червня 2019 року.

Запобіжний захід, залишити раніше обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності, але не більше ніж ніж до 21 січня 2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя (підпис) ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3