Справа № 600/224/18
Справа № 1-кп/951/2/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 03 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, вчителя географії Козівської гімназії ім.В.Герети, з вищою освітою, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

28.03.2018 до Козівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000031 від 03.03.2018 року відносно вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
В обвинувальному акті зазначено, що 24 листопада 2015 року на першій сесії Козівської селищної ради сьомого скликання прийнято рішення №1 «Про результати голосування, підсумки виборів 25 жовтня 2015 року та визнання повноважень депутатів селищної ради і селищного голови», яким визнано повноваження ОСОБА_4 , передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», як депутата Козівської селищної ради по виборчому окрузі №6.
У зв`язку з цим ОСОБА_4 , згідно п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, та згідно ч.1 ст.45 Закону, зобов`язана щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» в поточному році ОСОБА_4 зобов`язана була до 1 травня 2017 року подати декларацію.
Проте, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи всі необхідні умови та технічні можливості, в порушення, ч.1 ст.45 Закону, не подала у період з 1 січня 2017 року по 1 травня 2017 року щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, шляхом заповнення такої на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 , досудовим розслідуванням визначена, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто кримінальне правопорушення передбачене ст. 366-1 КК України.
01.12.2020 року прокурор Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 через канцелярію суду подала клопотання про закриття кримінального провадження №0000035 від 3.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, у відповідності до п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
В судовому засіданні прокурор підтрималавказане клопотання та просила таке задовольнити з підстав зазначених у такому.
Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення поданого прокурором клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасовано кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Суд зазначає, що в даному випадку не скасовано норму закону внаслідок прийняття законодавцем іншої норми. Стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , втратила чинність внаслідок визнання її неконституційною, однак ч.1 ст.284 КПК України не містить підстави закриття кримінального провадження, у зв`язку з визнанням Конституційним Судом України закону (норми закону), таким що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Проте, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження (ч.6 ст.9 КПК України).
Конституційний Суд України в рішенні від 27.10.2020 № 13-р/2020 визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 366-1 Кримінального кодексу України, вказана норма втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (частини 1 та 2 статті 152 Конституції України, стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України»).
Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Позиції Конституційного Суду України слід розглядати, як загальнообов`язкові правові висновки внаслідок тлумачення ним Конституції України та/або положень законів, інших нормативних актів у межах його компетенції, що мають загальний характер, усувають конституційно-правову невизначеність, слугують підставою для прийняття остаточного рішення, викладені у його акті, які діють на усій території України та є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами права.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність - Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) - Конституційним Судом України. Як у першому та і другому випадку наслідком є фактична втрата нормою чинності.
Розуміння наслідків втрати чинності ст. 366-1 КК України, яку Конституційний Суд України визнав неконституційною, пов`язане з принципом дії в часі закону та інших нормативно-правових актів, що закладений в положеннях ст. 58 Конституції України.
У рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 Конституційний Суд України зазначив, що згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).
Відтак, з урахуванням загальних засад кримінального провадження як верховенство права та законність, у зв`язку з тим, що ст.366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), суд вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити та кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.
Керуючись п.4 ч.1 ст.284, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

клопотання прокурора Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 3 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України закрити на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_1