н/п 1-кс/953/8990/20
"27" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представників власників майна - адвокатів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
12.07.2020, до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 який представився директором ТОВ «Зміїв Агро» та повідомив, шо невідомі особи за допомогою техніки косять поле з пшеницею за адресою: Харківська область, Зміївський, район біля с. Кукулівка, що з його слів належить ТОВ «Зміїв Агро».
12.07.2020 року під час огляду місця події була присутня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка представилась директором ТОВ «Слобожанський Альянс», що розташований за адресою: Харківська область Зміївський район с. Роздольне, вул. Молодіжна, 1-а, та усно повідомила, що автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 з кузовом в якому на момент огляду містилась пшениця та з причепом номерний знак НОМЕР_2 в якому на момент огляду містилась пшениця, перебуває у фактичному користуванні ТОВ «Слобожанський Альянс» та здійснює збір та перевезення урожаю на підставі договорів.
На вказане майно під час досудового розслідування накладено арешт. Крім того під час досудового розслідування встановлено, що в ході розгляду клопотання слідчому судді сторонами надавалися суддею були досліджені наступні відомості:
Згідно до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2016 ОСОБА_8 , передала в оренду на строк 7 років ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», земельну частку (пай) на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області у розмірі 4,4345 га.
Під час досудового розслідування директор ТОВ «Зміїв агро» ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч.2 ст.93 КПК України надав для долучення до матеріалів кримінального провадження вище перелічені документи, підтверджуючі факт вирощування зерна пшениці на оброблюваних ним земельних ділянках.
Вилучені під час обшуку предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Підстави арешту майна прокурор вказує, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:
- довідка з номерами кадастру на 6 аркушах. 5 карт полів ФГ «Альянс» на 5 арк. 7 карт полів ФГ «Альянс» на 7 арк. Посадова інструкція оператора зерноочисних машин від 21.07.13 на 2 арк. Посадова інструкція інженера від 30.01.16 на 2 арк., карта полів ФГ «Альянс» на 2 арк. Посадова інструкція головного бухгалтера від 09.02.2012 на 2 арк. Посадова інструкція головного бухгалтера від 27.02.2018 на 5 арк. Посадова інструкція оператора зерноочисних машин від 08.02.2014 на 2 арк. Посадова інструкція оператора зерноочисних машин від 11.07.2019 на 2 арк. Акт відновлення меж земельної ділянки від 12.07.2020 в копії. Акт відновлення меж земельної ділянки від 02.09.2020 в копії. Чернетка щодо власників земельних ділянок з переліченими кадастровими номерами. Кадастрова картка Бірківської сільської ради. Вказані документи містять в собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні та їх необхідно буде надати експертам для проведення експертиз призначення яких планується судово-економічної та земельно-технічної експертизи.
Крім того, прокурор зазначає, що 24.09.2020 до Київського районного суду міста Харкова прокурором із дотриманням процесуального строку передбаченого КПК України, подано клопотання про арешт майна, яке повернуто прокурору 19.10.2020 о 12.00 годин для доопрацювання в строк 72 години, оскільки у клопотанні підстави та мета арешту майна викладені загальними фразами, одним реченням та не конкретно.
Недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді були усунуті та 21.10.2020 із дотриманням строку передбаченого КПК України в 72 години до суду подано клопотання про арешт майна. 23.10.2020 слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків зазначених в ухвалі протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали. Відповідно до інформації системи електронного документообігу органів прокуратури України «ІС СЕД» ухвала від 23.10.2020 надійшла до Харківської обласної прокуратури 02.11.2020 об 13:08 год.
06.11.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова клопотання про арешт майна, повернуто прокурору для доопрацювання в строк 72 години, яке фактично повернуто прокурору 18.11.2020 о 14.15 год.
Прокурор зазначає, що підстави для звернення до суду із клопотанням про поновлення процесуальних строків звернення із клопотанням про арешт майна на теперішній час відсутні, оскільки вказаний строк не було пропущено.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Представники власників майна адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що прокурором не доведено необхідності арешту майна, а так саме і причетність вказаного вилученого майна до обставин, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні. Просили відмовити в задоволенні клопотання. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи.
Слідчий суддя, вислухавши доводи представників власників майна, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
24.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за фактичним місцем знаходження ФГ «Альянс», ТОВ «Слобожанський Альянс» за адресою: Харківська область, місто Зміїв, Соборний майдан, будинок 4, під час якого виявлено та вилучено майно, згідно наведеного переліку у клопотанні прокурора про арешт майна.
25.09.2020 до Київського районного суду міста Харкова прокурором подано клопотання про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 06.10.2020 повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки у клопотанні підстави та мета арешту майна викладені загальними фразами, одним реченням та не конкретно. 19.10.2020 прокурором отримано вказану ухвалу.
21.10.2020 прокурором подано до суду клопотання про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 23.10.2020 повернуто прокурору для усунення недоліків. 02.11.2020 прокурором отримано вказану ухвалу.
Підставами повернення клопотання прокурору було не відповідність клопотання вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, а саме:
в клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
з клопотання прокурора про арешт майна та доданих до нього документів не зрозуміло, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) прокурор просить застосувати в даному випадку;
Крім того, прокурором було не обґрунтовано підстави звернення з клопотанням з пропуском строків звернення до суду, з урахуванням вилучення майна під час проведення обшуків 24.09.2020 р.; не поставлення питання про поновлення пропущеного строку щодо звернення з клопотанням про арешт майна.
04.11.2020 прокурором подано до суду клопотання про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді від 06.11.2020 повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки у клопотанні підстави та мета арешту майна викладені загальними фразами, одним реченням та не конкретно, та прокурором не надано даних про дату отримання останнім ухвали слідчого судді від 06.10.2020. 18.11.2020 прокурором отримано вказану ухвалу.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Тобто клопотання подане у відповідності до вимог глави 7 КПК України.
Проте, прокурор, звернувшись 20.11.2020 з клопотанням про арешт майна, не виконав вимоги ухвал слідчого судді від 06.10.2020, від 23.10.2020, від 06.11.2020.
Так, сторона обвинувачення не обґрунтувала клопотання та не довела обставин щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно, а саме не доведено підстав і мету відповідно до положень статті 170 КПК України щодо накладення арешту на майно та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, 24.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за фактичним місцем знаходження ФГ «Альянс», ТОВ «Слобожанський Альянс» за адресою: Харківська область, місто Зміїв, Соборний майдан, будинок 4, в ході якого виявлено та вилучено майно, згідно наведеного переліку у клопотанні прокурора про арешт майна, що на думку сторони обвинувачення має відношення до кримінального провадження.
А документи - довідка з номерами кадастру на 6 аркушах; 5 карт полів ФГ «Альянс» на 5 арк.; 7 карт полів ФГ «Альянс» на 7 арк.;п інструкція оператора зерноочисних машин від 21.07.13 на 2 арк.; посадова інструкція інженера від 30.01.16 на 2 арк., карта полів ФГ «Альянс» на 2 арк.; посадова інструкція головного бухгалтера від 09.02.2012 на 2 арк.; посадова інструкція головного бухгалтера від 27.02.2018 на 5 арк.; посадова інструкція оператора зерноочисних машин від 08.02.2014 на 2 арк.; посадова інструкція оператора зерноочисних машин від 11.07.2019 на 2 арк.; акт відновлення меж земельної ділянки від 12.07.2020 в копії; акт відновлення меж земельної ділянки від 02.09.2020 в копії; чернетка щодо власників земельних ділянок з переліченими кадастровими номерами; кадастрова картка Бірківської сільської ради - містять в собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні та їх необхідно буде надати експертам для проведення експертиз призначення яких планується судово-економічної та земельно-технічної експертизи.
Однак у клопотанні про арешт майна прокурор не наводить у відповідності до яких саме документів підтверджується зазначений факт; не додає до клопотання про арешт майна оригіналів або копій документів та інших матеріалів, які б підтверджували дані обставини.
Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно вилученого в ході обшуків саме для збереження речових доказів.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу, виходячи зі змісту клопотання, прокурор не обґрунтував жодного з критеріїв визначених ст.98 КПК України, яким би відповідало майно вилучене в ході проведення обшуку.
Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Проте, прокурором не виконанні вказані вимоги п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України.
При цьому, в судовому засіданні стороною захисту надано лист від 09.10.2020 № 01-43/2832 за підписом керуючого справами виконавчого апарату обласної ради ОСОБА_11 зі змісту якого вбачається, що вилучений 24.09.2020 в ході обшуку планшет «Samsung SM-T510» та обкладинка до нього належать депутату Харківської обласної ради ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997) гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В силу положень Конституції України непорушність права приватної власності резюмується. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦКУ).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ст. 319 ЦКУ).
Згідно ч. 2 ст. 321 ЦКУ особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Ісмаїлов проти Росії від 06.11.2008 року, де вказувались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, під час вирішення питання накладення арешту на майно слід врахувати положення статті 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи факт відсутності обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1