Ухвала

Іменем України
10 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 938/40/20
провадження № 51-5915 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4 частини 2 цієї статті.
За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується. Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений ОСОБА_4 оскаржує вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, проте не зазначає цього у своїй касаційній скарзі.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 фактично вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду, як і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання до суду касаційної інстанції про скасування вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
При цьому засуджений ОСОБА_4 не зазначає, якими нормами КПК України він керувався, заявляючи дані вимоги та не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги в цій частині з урахуванням положень ч. 1 ст. 284, ч. 1 ст. 433 КПК України.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3