провадження №1-в/389/86/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка Кіровоградської області подання Знам`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 03 квітня 2019 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі і звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, який проживає по АДРЕСА_1 ,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_4 визнано винним в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки. На підставі статті 76 КК України покладено на засудженого обов`язки. Встановлено, що ОСОБА_4 скоїв незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, вчинене повторно.

Вирок набрав законної сили та перебуває з 13 травня 2020 року на виконанні у органу пробації.

07 серпня 2020 року з органу пробації до суду надійшло подання про приведення вказаного вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому, з урахуванням положень ч.3 ст.74 КПК України, оскільки з набранням 01 липня 2020 року чинності вказаним законом внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, вказуючи на його безпідставність.

Представник Знам`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Засуджений у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, надав заяву, в якій просив подання задовольнити, розглянувши дане питання за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ч.5 ст.539 КПК України).

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до пункту 13 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною другою і третьою статті 74 КК.
А згідно із частиною першою статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Вироком Знам`янського міськрайонного суду від 03 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за частиною другою статті 309 КК України.
Після його засудження набрав чинності Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесено зміни до ст.309 КК України, зокрема у ч.1 ст.309 КК України вказано, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років частину 2 ст.309 КК України викладено в такій редакції: «Ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років".
Тобто, законодавцем пом`якшено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, шляхом виключення з санкції покарання у виді позбавлення волі. А з ч.2 ст.309 КК України виключено кваліфікуючу ознаку "вчинення повторно" дій, передбачених частиною першою статті 309 КК України та максимальну межу міри покарання - позбавлення волі, зменшено до трьох років.
В свою чергу за змістом частини третьої статті 74 КК призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Формулювання другого речення частини третьої статті 74 КК у виді «…відбуте засудженим покарання зараховується…» свідчить про можливість застосування даної норми Закону лише у випадку відбуття засудженим покарання.
Проте в даній ситуації засуджений був звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі статті 75 КК, що виключає застосування частини третьої статті 74 КК та пункту 13 частини першої статті 537 КПК.
Так само і за правилами частини першої статті 72 КК складають виключно покарання та зарахування строків попереднього ув`язнення, а стаття 75 КК не передбачає повторюваності застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Крім того і частина перша статті 5 КК виокремлює саме осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Суд наголошує, що будь-якого сенсу перераховувати покарання особі, яка звільнена від його відбування не має і не впливає на становище особи, яка і продовжує виконувати обов`язки покладені судом при такому звільнені.
Крім того, призначене ОСОБА_4 покарання за вказаним вироком у виді трьох років позбавлення волі, не перевищує санкцію встановлену новим законом. Відповідно до ч.2 ст.309 КК України (в редакції чинній з 01 липня 2020) санкція цієї статті передбачає максимальний вид покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Внесені зміни до диспозиції ч.2 ст. 309 КПК України, ніяким чином не впливають на призначену міру покарання ОСОБА_4 , оскільки його дії кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, вчинене повторно. Тобто, навіть без повторності, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, кваліфікуються за ч.2 ст.309 КК України.

Виходячи з вищевикладеного підстав для приведення вироку у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про зниження призначеного покарання до максимальної межі засудженому ОСОБА_4 немає, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372, 374, 376, 392, 533, 534, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання про приведення вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі і звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому, відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1