Справа № 308/1006/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчому та прокурору, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про відвід слідчому та прокурору.

Дана справа призначалася до судового розгляду на 07.09.2020 року, про що адвокат ОСОБА_3 , а також слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 були належним чином повідомлені.

Від адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Причини неявки слідчого та прокурора суду не відомі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання заявника слідчим суддею відкладено розгляд справи на 13 год. 00 хв. 11.11.2020 року.

У судове засідання 11.11.2020 року заявник повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать подані ним до суду заяви.

Дослідивши матеріали заяви слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 77 КПК України передбачено підстави для відводу прокурора, слідчого, дізнавача.

За змістом ч.2 ст. 81 КПК України відвід прокурора та слідчому під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.

Відповідно до ч.3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути заслухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення;обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Особі, що звертається із заявою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Заявник будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Слідчим суддею були вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала заяву, про необхідність прибути в судові засідання відповідно до вимог процесуального законодавства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Адвокат ОСОБА_3 на розгляд заяви не з`являється, що свідчить про втрату ним інтересу до даної справи.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання заявника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки, заявник належним чином неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду заяви, однак в судове засідання не з`явився, доводи викладені у заяві не підтримав, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

А тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 77, 81, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчому та прокурору залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1