Справа № 569/198/21
УХВАЛА

06 січня 2021 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчий слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 (далі слідчий), підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне, клопотання слідчого погоджене прокурором в рамках кримінального провадження № 0000029 від 05.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, згідно якої він 04 січня 2021 року, в період часу з 15:00 год. по 17:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , під час суперечки із ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, під час конфлікту, умисно наніс останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення правої гомілки пошкодивши артерію, що призвело до масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті, ОСОБА_7 .

Підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення слідчий підтверджує результатами проведеного огляду місця події (місця вчинення злочину), що проводився 05.01.2021 в квартирі АДРЕСА_1 ; показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий доводить, що до ОСОБА_10 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких, і усвідомлюючи реальність покарання за вчинений злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, останній може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, шляхом вмовлянь та погроз, з метою зміни їх показань, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій; вчинити інше кримінальне правопорушення те, що був раніше засудженим та звільненим із випробуванням, усвідомлюючи невідворотність покарання вчинив новий тяжкий злочин.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор та слідчий просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник та підозрюваний просили врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання тому застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованого злочину.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи докази, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, його тяжкість відповідно до ст. 12 КК України, обставини вчинення, а також що підозрюваний не має соціальних зв`язків та стримуючих факторів, оскільки не працює, розлучений, раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого під час іспитового строку встановленого відповідно до статті 75 КК України, осіб які б перебували на його утриманні не має, існують реальні ризики передбачені п.1, 5 ч.1. ст. 177 КПК України.

Доказів про існування ризику, передбаченого п. п.3, 4, ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Приймаючи до уваги існування ризиків передбаченого п.1 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, який раніше судимий, на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що призвів до загибелі людини, є необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КК України.

Строк застосування запобіжного заходу слід визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 березня 2021 року.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 309 КПК України,слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, без реєстрації проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого, востаннє засудженого 10.09.2020 Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням строком 1 рік, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 04 березня 2021

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 04 березня 2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1