Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/123/20
Єдиний унікальний №733/823/20
Вирок
Іменем України

02 жовтня 2020 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000050, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довбні Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, розлученого працюючого трактористом - механізатором ТОВ ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачуваного ОСОБА_3 ,

та представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2020 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на дорозі в м. Ічня по вулиці Вокзальній навпроти будинку № 71 Чернігівської області, на грунті виниклих неприязних відносин, керуючись умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар дерев`яною битою в область лівої сторони обличчя, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, синців верхньої та нижньої повік лівого ока, які відповідно до висновку експерта № 104 від 08 травня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми протиправними діями, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 03 лютого 2020 року близько 18 години 00 хвилин він перебував навпроти будинку №71 по вул. Вокзальній в м. Ічня Чернігівської області. Потерпілий ОСОБА_6 своєю поведінкою спровокував між ними скандал, в ході якого він вдарив його один раз по обличчю. Він вину визнав, підтвердив суду обставини, викладені у обвинувальному акті щодо вчинення ним вказаного кримінального проступку та щиро розкаюється в скоєному. Щодо вирішення цивільного позову, він просив задовольнити його частково, відшкодувавши завдані матеріальні збитки, а в частині стягнення моральної шкоди та стягнення витрат за надання правничої допомоги просив відмовити в повному обсязі, так як вважає, що дані вимоги є безпідставними, необґрунтованими та завищеними. Також він запевнив, що в подальшому більше такого не повториться.
В судовому зсіданні потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення по суті справи, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, посилаючись на те, що діючи умисно ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На лікування він потратив кошти в сумі 931 грн.46 коп., що складаються з витрат, понесених ним на лікування, придбання медикаментів, знеболюючих препаратів. Також вважає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому спричинено моральну (немайнову) шкоду, яку він оцінює в сумі 30 000 грн. Моральна шкода виразилась в душевному болю та стражданнях, які він відчував внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку потерпілого та просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 931 гривня 46 копійок, яка складається із витрат, понесених на лікування, придбання медикаментів та знеболюючих препаратів, моральну шкоду в розмірі 30000 гривень 00 копійок, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких зазнав потерпілий у зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням, а також витрати на правову допомогу. Крім того, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень малолітній особі, а також в діях останнього відсутнє розкаяння.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 02 жовтня 2020 року, не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, підтверджується також показами свідків, допитаних в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що самої бійки між її співмешканцем ОСОБА_6 та обвинуваченим вона не бачила. Про даний факт їй повідомив по телефону сам потерпілий. Вона відразу приїхала на місце події та викликала працівників поліції. Обличчя ОСОБА_6 було все в крові, на лівій стороні якого була розсічена рана. З метою зупинення крові вона приклала до голови потерпілого полотенце. Викликавши таксі, вони поїхали до лікарні з метою отримання медичної допомоги.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він працює таксистом і 03 лютого 2020 року о 17 годині 45 хвилин до нього зателефонувала ОСОБА_7 та замовила таксі. Коли він приїхав за адресою виклику, то побачив ОСОБА_6 , обличчя якого було в крові, а на лівій частині обличчя була розсічена рана. Потерпілий говорив, що в нього паморочиться голова. Також він чув погрози від ОСОБА_3 з приводу фізичної розправи над ОСОБА_6 . Він відвіз потерпілого та його цивільну дружину ОСОБА_7 в лікарню та поїхав по власним справам.
Клопотання щодо допиту свідка ОСОБА_9 вказаного кримінального провадження сторона обвинувачення зняла з розгляду, на що не заперечували обвинувачений та представник потерпілого.

Винність ОСОБА_3 підтверджується також зібраними в ході досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0000050, згідно якого відомості про кримінальний поступок внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілого (а.с.35);
- карткою первинного обліку інформації від 03 лютого 2020 року № 323, яка надійшла по телефону від ОСОБА_10 (а.с.39);
- карткою первинного обліку інформації від 03 лютого 2020 року № 326, яка надійшла по телефону від чергової медсестри Ічнянської ЦРЛ (а.с.40);
- заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинений кримінальний проступок (а.с.41);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17 червня 2020 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 з відеозаписом (а.с.42-44);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10 липня 2020 року (а.с.45);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 липня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_9 з фототаблицями (а.с.47-55);
- висновком експерта № 104 від 08 травня 2020 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, синців верхньої та нижньої повік лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.60-62);
- постановами про визнання речовим доказом від 05 лютого 2020 року та 20 травня 2020 року (а.с.66-67);
- протоколом огляду диску від 20 травня 2020 року з фото таблицями (а.с.68-72);
- повідомленням про підозру від 28 липня 2020 року (а.с.75-76);
- вимогою Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області відносно ОСОБА_3 від 17 лютого 2020 року (а.с.82);
- довідкою Комунального некомерційного підприємства «Ічнянська ЦРЛ» Ічнянської районної ради Чернігівської області від 20 лютого 2020 року № 01/21/14є про те, що ОСОБА_3 під наглядом у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (а.с.86);
- довідкою характеристикою Ічнянської міської ради Чернігівської області від 25 лютого 2020 року № 770, згідно якої ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.90).
Аналіз вищевказаних доказів кожного окремо та в їх сукупності дозволяє прийти до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства.
Переходячи до вибрання міри покарання, суд враховує суспільну небезпеку здійсненого кримінального проступку, його характер та ступінь.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та враховує суспільну небезпеку здійсненого кримінального проступку, його характер та ступінь, а також обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України судом не встановлено.
Керуючись вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаюється, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча згідно ст. 89 КК України не судимий, під наглядом у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, працює трактористом - механізатором ТОВ ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ, за місцем проживання характеризується посередньо.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.
Суд, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_3 не знаходить підстав для застосування до останнього ст. 69 КК України.
Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Норми ст. 1177 ЦК України вказують, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В судовому засіданні доведено розмір матеріальної шкоди в сумі 931 (дев`ятсот тридцять одна) гривня 46 копійок, яка складається із витрат, понесених на лікування, придбання медикаментів та знеболюючих препаратів, які підтверджується відповідними квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.16-17).
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 по стягнення матеріальної шкоди на суму 931 гривня 46 копійок.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням, приниженням його честі та гідності і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 2500 гривень 00 копійок, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.
Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу входять до складу процесуальних витрат.
Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Приймаючи до уваги, що суду наданий лише договір про надання адвокатських послуг, ордер на надання правової допомоги (а.с.20) та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.21), а розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу та копія касового чеку або квитанції про оплату послуг відсутні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні цивільного позову в частині стягнення витрат за надання правової допомоги адвокатом.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався.
Витрати на експерта відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-374 суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 931 (дев`ятсот тридцять одна) гривня 46 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази: СD - диск із відеозаписом з камер відео спостереження, та СD - диск із відеозаписом місця події та фототаблиця наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Ічнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1