Справа № 572/214/19 Провадження №11-кп/802/623/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000542 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, не працюючий, раніше не судимий:
- визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 26 жовтня 2018 року приблизно о 1 год. 19 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 2.4, підпункту а) пункту 2.9, пунктів 12.1, 12.4, підпункту в) пункту 31.4.3, підпункту а) пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем BMW 530D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території України з порушенням митного законодавства, та рухаючись по вул. Вишневій в м. Сарни Рівненської області, зі сторони м. Рівне у напрямку м. Дубровиця Рівненської області, зі швидкістю близько 120 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги та перевищує допустиму швидкість руху по умовах видимості проїзної частини, не виконав законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, не зупинився, а продовжив рух, неподалік господарства №72, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд вищевказаного транспортного засобу за межі проїзної частини вправо, де скоїв наїзд на дві бетонні опори лінії електропередач та огорожу господарств №№72 та 74 по вищевказаній вулиці, що призвело у подальшому до перекидання керованого ним автомобіля.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля BMW 530D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_7 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
У поданій апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що обставини, якими суд обґрунтовує можливість застосування ст. 75 КК України, є недостатніми та не зменшують вини обвинуваченого у вчиненому. Так, судом не в повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину. Зокрема те, що від його злочинних дій, вчинених в стані алкогольного сп`яніння, настали тяжкі і незворотні наслідки смерть особи. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. В решті вирок залишити без змін.
В поданих на апеляційну скаргу запереченнях захисник ОСОБА_8 вражає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки вирок місцевого суду є цілком законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильними та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку суду апеляційної інстанції, є підставними.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи ОСОБА_7 міру покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину та наслідки його вчинення.
З огляду на вказані обставини, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, вчинив необережний злочин, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, виключно позитивно характеризується за місцем проживання.
Враховується апеляційним судом і позиція потерпілої ОСОБА_10 , яка не наполягала на суворому покаранні.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обтяжуючих покарання обставин суд відносить перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує також і конкретні обставини скоєного злочину, який відноситься до суспільно-небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, те, що обвинувачений ОСОБА_7 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з перевищенням швидкості у темний період доби на вулиці із достатньо жвавим рухом, що спричинило загибель молодої людини, а також те, що ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності намагався зникнути з місця події,
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, враховуючи особу ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, проживає в багатодітній сім`ї, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, апеляційний суд на підставі ч.1 ст.69 КК України вважає за можливе перейти до більш м`якого виду покарання у виді обмеження волі, не зазначеному у санкції ч.2 ст.286 КК України, яке слід відбувати реально із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На думку апеляційного суду, саме таке покарання, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Крім того, призначене покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття основного покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: