Справа № 738/1674/20
№ провадження 1-кп/738/39/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2020 року за №0000274, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Мена Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньо освітою, одруженого, ФОП, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що у 2014 році, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам статей 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують порядок набуття та реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, в порушення вимог пункту 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №209 від 04.03.1997 року (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України№161 від 22.03.2017 року), якими визначається, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстані 2 метрів до 1 кВ, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0021 га, розмістивши на ній некапітальну будівлю (металевий контейнер) та по теперішній час незаконно використовував вказану земельну ділянку, яка знаходиться біля господарства по АДРЕСА_1 , що знаходиться в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі напругою 0,4 кв.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, яка знаходиться в охоронній зоні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України визнав повністю, правову кваліфікацію дій не оспорював, щиро розкаявся у вчиненому, подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та просив закрити кримінальне провадження стосовно нього.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо можливості звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки останній щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, звільнив самовільно зайняту земельну ділянку, та зазначив про необхідність застосування до нього закону про кримінальну відповідальність у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши обвинуваченого, прокурора, який не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 44 КК України та ч.1 ст. 286 КПК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом; звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється судом.

Відповідно до частини 2 статті 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до стаття 45 КК України викладена в новій редакції: особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.
Отже, статтею 45 КК України у новій редакції передбачається звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення нею проступку або необережного нетяжкого злочину.
Відповідно до статті 12 КК України, як у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, так і у редакції Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 197-1 КК України, є нетяжким злочином.
Разом з тим, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, характеризується прямим умислом, що виключає можливість застосування до осіб, які вчинили цей злочин, положень статті 45 КК України у новій редакції, оскільки такий закон іншим чином погіршує становище особи.
Відповідно до частини 2 статті 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часті.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про застосування статті 45 КК України у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК.
Передбачене статтею 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 Кримінальний процесуальний кодекс України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випаду встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинений ОСОБА_3 злочин, згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, обвинувачений раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, усунув заподіяну шкоду шляхом звільнення земельної ділянки, надав згоду на закриття справи з відповідних підстав .
Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого можливо без застосування заходів кримінального покарання, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України за дійовим каяттям, а кримінальне провадження за ч.2 ст. 197-1 КК України підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись статтями 284, 286, 288 КПК України, ст. 45 КК України, суд -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.197-1 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1