КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 4 лютого 2021 року про застосування до обвинуваченого
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ямпіль Вінницької області, громадянина України, українця, який офіційно не працює, не одружений, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 4 лютого 2021 року призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України на 18 лютого 2021 року на 15.30 год. Викликано для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, представника потерпілого, захисника. Задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, до 4 квітня 2021 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій захисник просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 4 лютого 2021 року, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт у певний період доби.
Захисник зазначає про те, що у підготовчому судовому засіданні з розгляду справи прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Проте, як зазначає захисник, обвинуваченому клопотання відповідно до вимог закону (не пізніше ніж за три години до початку розгляду) клопотання надано не було, чим порушено право на захист обвинуваченого.
Окрім того, захисник посилається на те, що обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_5 всупереч вимог ст. 293 КГІК України не було вручено обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0003591 від 10 серпня 2020 року, а тому ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні захисник останнього - адвокат ОСОБА_5 з урахуванням вимог положень ст. 337 КПК України та розділу II КПК України не розуміли, від «якого обвинувачення захищатися» та які наявні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та підлягає скасуванню з наступним постановленням нової ухвали, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора не дотримані вимоги КПК України, а, окрім того, в ухвалі суду не зазначено встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. На переконання захисника, рішення суду не містить підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також захисник посилається на те, що стороні захисту не є зрозумілим посилання в оскаржуваній ухвалі, на які саме «матеріали кримінального провадження» посилається суд, оскільки, згідно абз. 1 ч. 4 ст. 291 КГІК України, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
При цьому захисник вказує, що, як підставу для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначив тяжкість злочину, що суперечить нормам Основного Закону держави, як нормам прямої дії.
Щодо встановлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, то захисник вказує про те, що судом не наведено жодного доказу існування вказаних спроб.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди квартири (кімнати) від 20 грудня 2020 року, працює, хоча й не офіційно, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не підтверджений жодним доказом, та не зрозуміло, з яких підстав суд встановив наявність вказаної спроби.
Окрім того, захисник зазначає, що, вирішуючи питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, судом вказано ризик впливати на свідків. Вказаний ризик, на думку захисника, знайшов би «можливо» своє підтвердження у разі, якщо б обвинуваченому ОСОБА_6 були надані копії матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 80003591. Однак, 20 січня 2021 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_9 (справа №759/632/21) постановила рішення, яким клопотання сторони обвинувачення задовольнила, встановила строк до 24 січня 2021 року підозрюваному у кримінальному провадженні № 0003591 ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження. Після постановленого вищевказаного рішення матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 80003591 обвинуваченому ОСОБА_6 для ознайомлення надано не було, а відтак, як вказує захисник, підзахисному ОСОБА_6 , навіть, не відомо, які процесуальні документи містяться у матеріалах кримінального провадження.
Як зазначає захисник, враховуючи при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 обставини, а саме: міцність соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан обвинуваченого, відсутність судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризику летальності, застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 для всебічного, повного дослідження матеріалів кримінальної справи № 759/1674/21.

Обвинувачений, у встановленому законом порядку повідомлений про день та час апеляційного розгляду, будь-яких клопотань або заяв про його участь під час апеляційного розгляду не подав.
Вислухавши думку учасників апеляційного розгляду щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого, зважаючи на положення ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, позицію захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду першої інстанції за результатами підготовчого судового засідання про призначення обвинувального акту до судового розгляду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому апеляційна скарга захисника про скасування ухвали в цілому не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим у цій частині ухвала суду першої інстанції не переглядається в апеляційному порядку.

Зважаючи на положення ст.ст. 392, п. 1-1 ч. 2 ст. 395, ст. 422-1 КПК України, апеляційному оскарженню підлягає ухвала суду в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з наявними матеріалами у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

До Деснянського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 надійшло клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в ніч з 9 на 10 серпня 2020 року, знаходячись за адресою; АДРЕСА_4 , використовуючи гострий предмет, схожий на ніж, вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 .
Так 9 серпня 2020 року в денний період доби ОСОБА_11 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 з метою запросити його до свого помешкання для проведення сумісного дозвілля та розпиття алкогольних напоїв. На дану пропозицію ОСОБА_6 відповів відмовою, оскільки на той момент він вже відпочивав зі своїми друзями. Цього ж дня, близько 21 год., ОСОБА_6 написав смс-повідомлення ОСОБА_12 , в якому повідомив останнього, що приїде до нього для проведення сумісного дозвілля. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , зі свого мобільного телефону викликав таксі та поїхав до міста проживання ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_4 .
Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_6 зайшов до квартири ОСОБА_13 та, пройшовши з останнім до кухні, присіли за стіл та почали проводити сумісне дозвілля, розпиваючи при цьому алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_11 пішов до ванної кімнати, щоб прийняти душ. Після чого останній, вийшовши з ванної кімнати та будучи повністю оголеним, запропонував ОСОБА_6 вступити з ним в інтимні зносини. Дана пропозиція обурила ОСОБА_6 , внаслідок чого в останнього виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , знаходячись на кухні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, діючи з прямим умислом, перебуваючи у стані алкоголі,ного сп`яніння, взяв зі столу металевий предмет, схожий на кухонний ніж, та наніс ним один удар в область спини ОСОБА_13 , від якого останній відійшов до коридору квартири. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_6 вийшов до коридору квартири та, утримуючи вищевказаний предмет, схожий на ніж у своїй правій руці, наніс ним ще близько дев`яти ударів в область грудної клітки та один удар в область підборіддя ОСОБА_13 , від яких останній помер.
Смерть ОСОБА_13 настала від численних колото-різаних поранень грудей з ушкодженням грудини, ребер, магістральних судин, серця та лівої легені, крововтратою та шоком.
Крім цього, ОСОБА_6 в ніч з 9 на 10 серпня 2020 року, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , діючи умисно, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_13 марки «Redmi 7» ІМEІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Так з 9 на 10 серпня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , після вчинення вбивства останнього, з метою приховання телефонних дзвінків та подальшої ідентифікації, вирішив викрасти мобільний телефон ОСОБА_13 , марки «Redmi 7» ІМEІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно та з метою приховання слідів вчиненого вбивства, розуміючи, що в квартирі більше нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, знайшов вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_13 марки «Redmi 7», поклав його до своєї кишені та після чого вийшов з квартири, зачинивши її на ключ, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Як зазначено у клопотанні прокурора, ОСОБА_6 відповідно до ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 та КК України.
При цьому прокурор вказує, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Окрім того, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може вчинити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК Україні, прокурор зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування або суду не зменшився та є актуальним, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування. Про даний факт також свідчить і поведінка ОСОБА_6 після вчинення злочину: скоївши особливо тяжкий злочин, не надавши будь-якої допомоги потерпілому, з місця вчинення злочину втік, сліди його вчинення знищував, змив сліди зі знаряддя вчиненого злочину, мобільний телефон потерпілого, як доказ їх спілкування викрав та у подальшому пошкодивши викинув. Зазначена поведінка ОСОБА_6 після вчинення злочину вказує на те, що ця людина намагається у будь-який спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Також прокурор вказує про те, що ризик незаконного виливу на свідків та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні не зменшився, оскільки ОСОБА_6 відомі повні анкетні дані свідків, тобто, є підстави вважати, що, перебуваючи па волі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка з метою зміни його показань у подальшому. Як зазначає прокурор, сам факт перебування ОСОБА_6 на волі після вчинення зухвалого, особливо тяжкого злочину проти життя особи вже буде впливати як на потерпілу, так і на свідків, оскільки свідчитиме про те, що після вчинення таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайний спосіб життя.
Прокурор, окрім того, наголошує на тому, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також не зменшився, оскільки характер спричинених тілесних ушкоджень свідчить про емоційну нестійкість підозрюваного, аморальність останнього, що надають підстави стверджувати, що, перебуваючи на волі та будучи в стресовій ситуації, ОСОБА_6 може бути небезпечним для оточуючих людей.
Також прокурор просив врахувати, що ОСОБА_6 не одружений, ніде офіційно не працює, не навчається, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких пін обвинувачується, його молодий вік та хороший стан здоров`я, поведінку обвинуваченого як і зараз, так і відразу після вчинення злочину.
За таких обставин сторона обвинувачення дійшла висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим частинами 1,3,5 статті 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 4 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, до 4 квітня 2021 року, включно.
Як зазначено в ухвалі, на даний час обставини, які слугували підставою для обрання
ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді взяття під варту, не відпали, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Ухвала обгрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, за який передбачено покарання лише позбавлення волі, його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, крім цього, продовжують існувати ризики, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою. Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його можливість переховуватись від суду, впливати на свідків, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід. Враховуючи підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінивши у сукупності тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, що інкримінуються обвинуваченому, вік та стан його здоров`я, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до наявних матеріалів питання застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою судом першої інстанції вирішено на стадії підготовчого судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення буде перевірятися судом першої інстанції під час судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають суду достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь (імовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судового розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, серед іншого, окрім як, до раніше несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі па строк понад 5 років.

Згідно з наявними у справі даними відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років позбавлення волі.

Вказані обставини, а також дані про особу обвинуваченого, зазначені як у клопотання прокурора, так і в апеляційній скарзі захисника, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, неодружений, спростовуються доводи захисника про наявність міцних соціальних зв`язків та свідчать про наявність, у разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обґрунтованих ризиків впливу на свідків, а також переховування обвинуваченого від суду.

Доводи сторони захисту про те, що судом не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, його майновий стан, репутацію, є непереконливими, оскільки на даному етапі судового провадження не підтверджуються жодними обставинами та доказами, а, окрім того, не спростовують наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам .

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, одне з яких відноситься до особливо тяжких злочинів, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу,дійшов висновку, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду, та свідчать про наявність на даний час ризику ухилення обвинуваченого від суду та впливу на свідків.

Окрім того, на переконання колегії суддів, с необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату і ОСОБА_15 всупереч вимог ст. 293 КПК України не було вручено обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0003591 від 10 серпня 2020 року.
Як встановлено з оскаржуваної ухвали, вказані обставини були предметом перевірки суду першої інстанції, що знайшло своє відображення в ухвалі, в якій зазначено, що відповідно до наданих прокурором матеріалів прокурор за участі захисника, який був залучений для окремої процесуальної дії, намагався вручити копію обвинувального акту ОСОБА_6 , однак, останній, скориставшись своїм правом, відмовився отримувати обвинувальний акт, при цьому відмову мотивував відсутністю адвоката ОСОБА_16 . У подальшому, прокурор надіслав поштою копію обвинувального акту, однак і в цьому разі ОСОБА_6 , користуючись своїм правом, відмовився від його отримання, про що свідчить розписка з Київського СІЗО.
Окрім того, кримінальним процесуальним законом вимагається обов`язкове надання прокурором підозрюваному копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування під розписку та обов`язкове долучення такої розписки до обвинувального акту, в той же час - процесуальним обов`язком обвинуваченого ОСОБА_6 є відповідно обов`язок прийняти копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від прокурора. При цьому згідно з положеннями ст.293 КПК України участь захисника не є обов`язковою при врученні копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Що стосується доводів захисника про те, що обвинуваченому клопотання відповідно до вимог закону (не пізніше ніж за три години до початку розгляду) не було надано, не підтверджується наявними доказами, оскільки 2 лютого 2021 року прокурором вказане клопотання передано до СІЗО, що підтверджується наданою захисником копією реєстру передачі кореспонденції, а розгляд клопотання відбувся 4 лютого 2021 року.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, те, що дослідження доказів у кримінальному провадженні не розпочато, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За сукупності обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 4 лютого 2021 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 4 квітня 2021 року включно, - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3