Провадження № 1-кп/161/1269/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 02.09.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Великий Омеляник, Луцького району Волинської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_3 14.08.2020 близько 11.30год. у приміщенні велопрокату «Ровер-байк», що знаходиться за адресою: м.Луцьк, пр.Соборності, 16Б, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, взявши в потерпілого ОСОБА_5 належний йому велосипед марки «Pride» моделі «Marvel» серійний номер PRB200200952, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №646 від 22.09.2020 становить 8899 грн. 67 коп., під приводом його тимчасової оренди, шляхом обману заволодів указаним велосипедом та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.
ОСОБА_3 інкримінується умисне заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 14 серпня 2020 року у приміщенні велопрокату «Ровер-байк», що знаходиться за адресою: м.Луцьк, пр.Соборності, 16Б, заволодів велосипедом марки «Pride» моделі «Marvel», шляхом обману, який в подальшому здав у ломбард. Повідомив, що шкоду не відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитим безпосередньо в судовому засіданні, підтвердив факт заволодіння ОСОБА_3 його велосипедом шляхом обману, наполягав на суворому покаранні, оскільки збитки йому не відшкодовані, хоча обвинувачений неодноразово повідомляв про наміри відшкодування шкоди.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак в досліджених в судовому засіданні документах відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений поряд із визнанням своєї винуватості намагався будь-яким чином відшкодувати завдану шкоду. А тому, з огляду і на поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, суд не визнає щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, відомостей про негативну характеристику матеріали кримінального провадження не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Підстав для призначення менш суворого покарання у виді штрафу або виправних робіт суд не вбачає, оскільки обвинувачений не працює та не має постійного джерела прибутку.
Також суд не вбачає підстав для призначення найбільш суворого покарання у виді обмеження волі з огляду на дані про особу обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин.
Речові докази у справі, а саме: велосипед чорного кольору марки «Pride» моделі «Marvel» серійний номер PRB 200200952, залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю; договір про надання фінансового кредиту та застави від 15.08.2020 залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2020 на майно, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий