УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
01.12.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000714 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та додані до клопотання матеріали,-
ВСТАНОВИВ:
І. Суть клопотання
19.11.2020 року прокурор на виконання вимог ухвал слідчого судді про повернення клопотання про усунення недоліків звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ніж та мобільний телефон марки «МАХVІ С20», тимчасово позбавити власника майна - ОСОБА_4 , а також третіх осіб можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2020 року невстановлені особи, в 40 кварталі 35 виділу Богунського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство», здійснили незаконну порубку двох дерев породи дуб, чим спричинили матеріальний збиток лісництву.
Під час огляду місця події, неподалік місця незаконної порубки лісу, а саме лісовий масив в кварталі 40 Богунського лісництва, поблизу с. Садки, Житомирського району, у ОСОБА_4 було вилучено належний йому автомобіль марки «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також ніж, який в нього знаходився, та мобільний телефон марки «МАХVІ С20».
Прокурор вказує, що в органу досудового розслідування є обґрунтована підстава вважати, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
В клопотанні прокурор вказує, що неподалік зазначеного місця незаконної порубки дерев породи дуб, під час проведення огляду місця події, було виявлено та вилучено: сліди протектору шин, ідентичних до шин автомобіля «Газель», а також частину пластмасової фари з даного автомобіля та гілку дерева зі слідами від фарби автомобіля.
ОСОБА_4 відмовився надавати будь-які показання з приводу його перебування на місці незаконної порубки лісу.
Мотивуючи клопотання, як на мету та підстави накладення арешту, прокурор посилається на те, що автомобіль, ніж та мобільний телефон, які було вилучено слідчим, постановою від 22.10.2020 року визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що наявні відомості про перебування вказаного автомобіля на місці незаконної порубки лісу. Також, мобільний телефон може бути перевірений на предмет контактування з іншими особами, а вилучений під час огляду ніж може відноситись до холодної зброї, тому з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вказане майно.
ІІ Процедура та позиції сторін
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив задоволити. Додатково пояснив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, хто є власником автомобіля, наскільки йому відомо обшук чи огляд транспортного засобу проведено не було, щодо призначення у справі експертиз, проведення інших слідчих дій, направлених на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, інформацією не володіє. На місці вилучення транспортного засобу і поблизу нього не були виявлені незаконно зрубані дерева породи "дуб".
ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, з огляду на приписи ч. 1 ст. 172 КПК України.
ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Зі змісту ч. 5 ст. 132 КПК України вбачається, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За правилами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. В частині 5 цієї ж статті передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Як встановлено ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000714 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, по факту незаконної порубки дерев породи дуб.
22.10.2020 року було проведено огляд місця події, яким є 40 квартал 34 виділу Богунського лісництва, де виявлено незаконну порубку двох дерев породи дуб. Також виявлено слід від транспортного засобу, з якого виготовлено гіпсовий відбиток; на дереві виявлено слід від фарби; а також виявлено частину ліхтаря червоного кольору, відповідно до протоколу огляду місця події від 22.10.2020 року було вилучено автомобіль марки «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ніж, та мобільний телефон марки «МАХVІ С20».
З урахуванням приписів ст.168 КПК України автомобіль, ніж та мобільний телефон, які були вилучені під час огляду місця події 22.10.2020 року, є тимчасово вилученим майном.
Постановою слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 22.10.2020 року вилучені під час огляду місця події автомобіль, ніж та мобільний телефон було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, однак у постанові вказано, що зазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 00006, а не в кримінальному провадженні № 0000714, в межах якого прокурор звернувся з даним клопотанням.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора, окрім вступної та резолютивної частин, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:
- зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;
- мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Дослідивши зміст постанови про визнання майна речовими доказами, слідчим суддею встановлено, що її зміст не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, в ній абсолютно відсутній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви її прийняття, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України.
Зі змісту вказаної постанови неможливо встановити, з яких мотивів виходив слідчий, визнаючи ніж та мобільний телефон речовими доказами в кримінальному провадженні, якому з критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, відповідають ніж та мобільний телефон, які слідчий визнав речовими доказами, а відтак винесена постанова за своїм змістом є формальною.

Мотивуючи клопотання, як на підставу для арешту майна, прокурор посилається на необхідність збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон, зокрема, прокурором не доведено, яке відношення до кримінального провадження має вилучений мобільний телефон; які сліди злочину він на собі містить; які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені при встановленні контактів ОСОБА_4 , на необхідність встановлення яких при перевірці мобільного телефону посилається прокурор; якому з критеріїв, передбачених в частині 2 статті 167, частині 1 статті 98 КПК України відповідає вилучений мобільний телефон; в чому полягає необхідність його арешту.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на вилучений ніж, прокурор посилається на те, що він може відноситись до холодної зброї, однак жодного доказу того, вилучений предмет відноситься до холодної зброї, до клопотання не долучено.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вилучені речі перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування з 22.10.2020 року, разом з тим, прокурором не доведено, що станом на день розгляду клопотання в кримінальному провадженні проводились будь-які слідчі дії, направлені на встановлення обставин кримінального провадження, зокрема, прокурором не доведено, що в кримінальному провадженні призначена та/або проведиться експертиза з приводу того, чи відноситься вилучений ніж до холодної зборої; відсутні докази, які вказують на те, що органом досудового розслідування у встановленому КПК України порядку проведено огляд мобільного телефона на предмет встановлення контактів, на що вказує прокурор, відсутні відомості щодо призначення в провадженні автотоварознавчої експертизи на предмет наявності істотної шкоди, що є кваліфікуючою ознакою за ч. 1 ст. 246 КК України.
За правилами диспозиції ч.1 ст. 246 КК України злочином визнається незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно матеріалів, долучених до клопотання, підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у кримінальному провадженні № 0000714 жодній особі не повідомлено.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що незаконно зрубані дерева виявлені не були.
Автомобіль марки «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був вилучений 22.10.2020 року. Станом на день розгляду клопотання про арешт 01.12.2020 року огляд транспортного засобу у встановленому КПК України порядку, а саме шляхом отримання ухвали слідчого судді про проведення його огляду чи обшуку, здійснено не було.

Окрім викладеного вище, всупереч п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні прокурора не зазначено, хто є власником вилученого майна, не зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
На дану обставину прокурору було вказано в ухвалі слідчого судді від 30.10.2020 року про повернення клопотання для усунення недоліків, яка не була виконана і недолік не був усунений.
Відповідно до протоколу огляду місця події, автомобіль був вилучений у ОСОБА_4 .
В матеріалах, долучених до клопотання, відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що вилучений автомобіль марки «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був використаний як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, містить на собі його сліди, а відтак не доведені підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу.

Підсумовючи викладене вище, дослідивши клопотання, копії наданих до нього доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені прокурором підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена; не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в майнові права особи, а відтак слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з відповідним клопотанням, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 168, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, подане у кримінальному провадженні № 0000714 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - відмовити.
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1