Справа № 684/392/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стара Синява Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

31 травня 2020 року близько 20 години у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптових неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 кулаком руки наніс ОСОБА_5 один удар в ділянку правого ока, а ОСОБА_5 наніс два удари кулаком руки в область грудної клітини ОСОБА_7 , після чого з прикладанням сили почав виштовхувати руками ОСОБА_7 до приміщення веранди, виганяючи його з будинку. В подальшому ОСОБА_5 , виштовхавши ОСОБА_7 до приміщення веранди, не маючи наміру спрямованого на умисне вбивство та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи необережно, правою рукою відкрив вхідні двері, а лівою рукою здійснив один поштовх у спину ОСОБА_7 , від якого останній, втративши рівновагу, впав з цементних сходів будинку та обличчям вдарився об тверду поверхню ґрунту, отримавши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передній поверхні грудної клітки зліва між біля-грудинною та передньою аксилярною лініями в проекції 3-5 ребер, по задній поверхні грудної клітки справа між задньою аксилярною та лопатковою лініями в проекції 6-10 ребер; крововиливів в м`які тканини грудної клітки: по середньо-ключичній лінії справа в проекції 3-5 ребер, по середньо-ключичній лінії справа в проекції 7-10 ребер, на ділянці між біля-грудинною та лопатковою лініями зліва в проекції 2-11 ребер; переломів 2-6 ребер справа по середньо-ключичній лінії; переломів 5-11 ребер справа по передній аксилярній лінії; переломів 2-10 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такими, що небезпечні для життя в момент заподіяння та в клінічному перебігу, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та вказав, що будь-якого умислу на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень чи заподіяння йому смерті у нього не було. Пояснив, що 31 травня 2020 року під вечір до нього додому в будинок АДРЕСА_1 , де разом із ним проживав ОСОБА_7 , прийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Під час розпивання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 вдарив його в обличчя. Отримавши удар, він в свою чергу також наніс ОСОБА_7 2 удари в груди та сказав, щоб він залишив будинок. Оскільки ОСОБА_7 не йшов, він його виштовхав у веранду, де біля вхідних дверей рукою штовхнув ОСОБА_7 на цементну площадку, з якої до землі ведуть 5-6 сходинок, після чого зачинив вхідні двері та пішов спати. Що сталось із ОСОБА_7 він не бачив і зі сходів його не штовхав. Коли біля 24 години він прокинувся, то виявив, що у будинку нікого вже не було, а ОСОБА_7 лежав на підлозі у кухні й на ньому були тілесні ушкодження, він його вкрив та пішов спати. На наступний день зранку він розбудив ОСОБА_7 , однак той сказав, що ще трохи полежить, а коли через годину він знов прийшов на кухню, то побачив, що ОСОБА_7 помер, про що повідомив у поліцію. Вказує, що коли він виштовхав ОСОБА_7 на площадку, то не думав, що той впаде, і не хотів настання таких наслідків.

Незважаючи на такі показання обвинуваченого, його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка показала, що ОСОБА_7 останніх пів року проживав разом із ОСОБА_5 у належному останньому житловому будинку по АДРЕСА_1 . 01 червня 2020 року їй зателефонувала ОСОБА_11 , яка є сестрою ОСОБА_7 , та повідомила, що останнього вбили у будинку ОСОБА_5 . Коли вона прибула на місце події, то бачила сліди крові на підлозі у кухні житлового будинку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що ввечері 31 травня 2020 року він, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 перебували у будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , де разом із останнім вживали спиртні напої. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт через те, що останній без його відома продав продукти харчування. Під час сварки ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в око, після чого останній також наніс кулаком близько двох ударів в груди ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_5 почав виганяти ОСОБА_7 з будинку, штовхаючи його обома руками в спину попереду себе. Вказує, що він пішов за ними й бачив, як у веранді ОСОБА_5 однією рукою відчинив вхідні двері, а другою рукою штовхнув ОСОБА_7 за двері на площадку, після чого останній втратив рівновагу і впав зі сходів на землю, а ОСОБА_5 зачинив двері і пішов спати. Він покликав ОСОБА_8 й вони разом підняли ОСОБА_7 , обличчя якого було у крові, завели до кімнати, де вже лежав ОСОБА_5 , та поклали на ліжко. Вказує, що на його пропозицію викликати до ОСОБА_7 швидку, ОСОБА_5 сказав: «Відіспиться», після чого вони залишили будинок ОСОБА_5 .

Показання свідка ОСОБА_9 підтвердив також допитаний судом свідок ОСОБА_8 , який показав, що 31 травня 2020 року у вечірній час він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 у житловому будинку останнього вживали спиртні напої. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт і останній вдарив ОСОБА_5 в область обличчя, після чого ОСОБА_5 теж декілька раз вдарив ОСОБА_7 та почав виштовхувати його з будинку. У цей момент ОСОБА_9 піднявся та пішов за ними, а він, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 залишились у кухні. Через деякий час ОСОБА_9 повернувся та сказав, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 зі сходів і той лежить на вулиці обличчям до землі, після чого він разом із ОСОБА_9 підняли ОСОБА_7 , під руки завели у будинок та положили на ліжко у кімнаті, де на іншому ліжку вже лежав ОСОБА_5 , після чого вони залишили будинок.

Допитані судом свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 також підтвердили, що 31 травня 2020 року вони разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у будинку останнього вживали спиртні напої, під час чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 виштовхував ОСОБА_7 з будинку, однак вони знаходились на кухні та не бачили, що саме відбувалось у веранді між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Із показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що 01 червня 2020 року біля 11 години до неї додому прийшов ОСОБА_5 та повідомив, що у нього вдома помер ОСОБА_7 . Вона зі свого мобільного телефону набрала номер поліції і ОСОБА_5 особисто повідомив поліцію про подію. Також свідок зазначала, що коли ОСОБА_5 до неї прийшов у нього під оком був синяк й на її запитання про його походження, останній відповів, що вдарився об одвірок.

В ході проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 останній в присутності захисника ОСОБА_6 на місці події показав як ОСОБА_7 наніс йому один удар в око, а він наніс йому два удари в груди, після чого взяв ОСОБА_7 за руку та почав виштовхувати у веранду, а коли той був на порозі, то штовхнув його рукою у спину і коли ОСОБА_7 від поштовху опинився на сходинковій площадці, то він зачинив вхідні двері та повернувся у кімнату, де ліг спати, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 24 липня 2020 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Під час слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вони безпосередньо після вчинення злочину на місці події показали та розповіли про обставини заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що підтверджується відповідними протоколами від 01 червня 2020 року та переглянутими у судовому засіданні відеозаписами цих слідчих дій.

В ході огляду місця події житлового будинку АДРЕСА_1 , у приміщенні кухні на підлозі було виявлено труп ОСОБА_7 , який лежав на спині головою до виходу, на обличчі та руках якого наявні численні гематоми, синці та забійні рани із залишками речовини, схожої на кров, на тулубі наявні синці в кількості 8 штук, що підтверджується протоколом огляду місця події від 01 червня 2020 року та фототаблицею, що є додатком до цього протоколу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №312 від 01 липня 2020 року причиною смерті ОСОБА_7 , яка настала не менше ніж за 15 годин до моменту проведення судово-медичної експертизи трупа (початок експертизи - 01 червня 2020 року 16 год.05 хв.), явилась тупа травма грудної клітки, що проявилась множинними переломами ребер справа та зліва і ускладнилась розвитком дихальної недостатності.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передній поверхні грудної клітки зліва між біля-грудинною та передньою аксилярною лініями в проекції 3-5 ребер, по задній поверхні грудної клітки справа між задньою аксилярною та лопатковою лініями в проекції 6-10 ребер; крововиливів в м`які тканини грудної клітки: по середньо-ключичній лінії справа в проекції 3-5 ребер, по середньо-ключичній лінії справа в проекції 7-10 ребер, на ділянці між біля-грудинною та лопатковою лініями зліва в проекції 2-11 ребер; переломів 2-6 ребер справа по середньо-ключичній лінії; переломів 5-11 ребер справа по передній аксилярній лінії; переломів 2-10 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, що могли утворитись при падінні тіла та ударі до тупих твердих предметів, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такими, що небезпечні для життя в момент заподіяння та в клінічному перебігу, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 .

Падіння тіла ОСОБА_7 могло відбутись як самовільно, так і при наданні йому додаткового прискорення сторонньою людиною, внаслідок поштовху чи удару.

Також експертом не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_7 , тим обставинам, на які вказували свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час проведення з ними слідчих експериментів 01 червня 2020 року.

При проведенні судово-медичної експертизи крові трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий алкоголь в концентрації 2,82 проміле, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню в момент настання смерті, що підтверджується висновком експерта №1086 від 10 червня 2020 року.

Згідно даних судово-медичної експертизи №459 від 09 червня 2020 року у ОСОБА_5 станом на 02 червня 2020 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин в правій навколоочній ділянці обличчя, на верхній повіці лівого ока, що могли утворитись від ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, давність утворення яких не більше 2-х діб до моменту початку проведення судово-медичної експертизи (початок експертизи 02 червня 2020 року 20 год. 25 хв.).

Згідно довідки КНП «Старосинявська центральна районна лікарня» від 01 червня 2020 року ОСОБА_5 був оглянутий лікарем наркологом, який зробив висновок про наявність у ОСОБА_5 інтоксикаційного синдрому після вживання алкоголю.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується іншими дослідженими судом доказами, а саме: лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 №1594 від 01 червня 2020 року, згідно якого причиною смерті є тупа травма грудної клітки; копією паспорта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рапортом старшого інспектора чергового Старосинявського ВнП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 від 01 червня 2020 року про отримання 01 червня 2020 року о 12 годині 06 хвилин повідомлення зі служби 102, що 01 червня 2020 року о 12 год. 06 хвилин в АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_7 , заявник ОСОБА_5 ; повідомленням ОСОБА_5 на лінію 102 ГУНП в Хмельницькій області, зафіксованим 01 червня 2020 року о 12 годині 06 хвилин, про отримання повідомлення від ОСОБА_5 , який вказав, що 31 травня 2020 року у вечірній час до нього додому прийшов ОСОБА_7 , який був п`яний, він положив його спати в кухні на підлозі, а зранку виявив, що він помер, має тілесні ушкодження у виді забоїв голови та рук; даними протоколу про результати здійснення санкціонованих слідчим суддею Хмельницького апеляційного суду (ухвала слідчого судді від 02 червня 2020 року) негласних слідчих (розшукових) дій №230Т від 05 червня 2020 року, у якому зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_5 під час розмови в приміщенні ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області у період з 02 червня по 03 червня 2020 року вказував, що ОСОБА_7 впав зі сходів та побився, а на ранок помер, також розповідав, що він ОСОБА_7 виштовхав за двері на площадку, закрив двері та пішов спати.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять, що ОСОБА_5 під час словесної суперечки із ОСОБА_7 здійснив рукою один поштовх у спину ОСОБА_7 , від якого останній, втративши рівновагу, впав з цементних сходів будинку та обличчям вдарився об тверду поверхню ґрунту, отримавши тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої травми грудної клітки, що перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не штовхав ОСОБА_7 зі сходів, а той сам впав, суперечать дослідженим судом доказами, зокрема, показанням свідка ОСОБА_9 , який вказував, що безпосередньо бачив, як після поштовху у спину, який здійснив ОСОБА_5 , ОСОБА_7 впав зі сходів, показанням свідка ОСОБА_8 , який вказував, що ОСОБА_5 виштовхував ОСОБА_7 з будинку, після чого ОСОБА_9 , який пішов за ними, повідомив, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 і той впав зі сходів, даним протоколу слідчого експерименту від 24 липня 2020 року за участі ОСОБА_5 , який у присутності захисника показував, як він виштовхнув ОСОБА_7 з будинку на сходинкову площадку, висновку судово-медичної експертизи №312 від 01 липня 2020 року, згідно якої тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_7 могли утворитись при падінні тіла та ударі до тупих твердих предметів, при цьому падіння тіла ОСОБА_7 могло відбутись при наданні йому додаткового прискорення сторонньою людиною, внаслідок поштовху чи удару, даним протоколу №230Т за результатами проведення НСРД від 05 червня 2020 року, у якому зафіксовано, як ОСОБА_5 під час розмови в приміщенні ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області вказував, що в ході конфлікту із ОСОБА_7 виштовхав його за двері на сходинкову площадку, і останній впав зі сходів.

Вищезазначені докази повністю спростовують твердження ОСОБА_5 про те, що він не штовхав ОСОБА_7 , а останній сам впав зі сходів.

Разом з тим, суд не може погодитись із кваліфікацією дій ОСОБА_5 стороною обвинувачення.

Так, органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, яка передбачає відповідальність за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст.121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст.121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст.119 КК України чи ст.128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч.2 ст.121 КК України), і вбивство, вчинене через необережність (ч.1 ст.119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

З приводу зазначеного Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію у провадженнях №№51-6829 км 18, 51-649 км 18, 51-2941 км 18.

З установлених судом обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 у власному будинку під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 умисно штовхнув останнього рукою в спину на сходинкову площадку, від чого потерпілий, втративши рівновагу, впав з цементних сходів будинку та обличчям вдарився об тверду поверхню ґрунту, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер.

Як вбачається з наявних у протоколах слідчих експериментів даних, від завданого ОСОБА_5 поштовху у спину ОСОБА_7 впав зі сходів на живіт.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №312 від 01 липня 2020 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої травми грудної клітки, що проявилась множинними переломами ребер справа та зліва і ускладнилась розвитком дихальної недостатності. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись при падінні тіла та ударі до тупих твердих предметів, в тому числі і при наданні тілу додаткового прискорення сторонньою людиною, внаслідок поштовху чи удару.

Свідок ОСОБА_9 стверджував, що під час раптово виниклого конфлікту ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 рукою в спину, від чого останній, втративши рівновагу, впав з цементних сходів та обличчям вдарився об тверду поверхню ґрунту.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_7 , було не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_5 удару потерпілому, а результатом падіння останнього зі сходів та удару тіла об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати. Умислом ОСОБА_5 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а щодо смерті потерпілого, то в його діях вбачається необережна вина у вигляді злочинної недбалості.

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку із чим дії ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.121 на ч.1 ст.119 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №375 від 15 липня 2020 року ОСОБА_5 психічним захворюванням або недоумством не страждає, не страждав таким і на період інкримінованого йому злочину, а виявляв та виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляло та не позбавляє на теперішній час його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На період вчинення інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними,

застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи такий висновок судово-психіатричної експертизи, суд визнає його обґрунтованим, таким, що відповідає об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цим висновком, визнає ОСОБА_5 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які б пом`якшували ОСОБА_5 покарання судом не встановлено.

Так, ОСОБА_5 у скоєному не розкаявся, належних даних про виявлення ним жалю не встановлено. При цьому, суд враховує, що розкаяння передбачає, окрім, визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_5 намагався відшкодувати потерпілій завдані збитки, просив у неї пробачення, виявляв жаль з приводу вчиненого.

Не вбачається з матеріалів справи в діях ОСОБА_5 й активного сприяння розкриттю злочину, яким слід вважати надання особою органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 в момент вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується його показаннями, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , а також довідкою КНП «Старосинявська ЦРЛ» від 01 червня 2020 року

Однак, органами досудового розслідування ОСОБА_5 не ставиться в вину така обтяжуюча обставина, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оскільки під час судового розгляду прокурор не змінював обвинувачення, а в силу ч.3 ст.337 КПК України суд не може вийти за межі висунутого обвинувачення, оскільки це погіршить становище обвинуваченого, тому суд вважає, що обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому, відсутні.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, однак на час розгляду даної справи відносно нього на розгляді в іншому суді перебуває обвинувальний акт за ч.1 ст.122 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив необережний злочин, внаслідок якого настала смерть людини, при цьому не вчинив жодних дій для надання потерпілому допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, а також, що сам потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння та спровокував конфлікт, а також думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила ОСОБА_5 суворо не карати.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, до вступу вироку у законну силу йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на тривалий час, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та

відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01 червня 2020 року (дня затримання) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 січня 2021 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 01 червня 2020 року по 17 січня 2021 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 03 червня 2020 року та від 04 червня 2020 року на тимчасово вилучене 01 червня 2020 року та 02 червня 2020 року майно, скасувати.

Речові докази:

- одяг та речі обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: кофту коричневого кольору, кофту синього кольору, спортивні штани синього кольору, запальничку салатового кольору, мобільний телефон марки LG IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сім-карту мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Старосинявського ВнП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- 3 недопалки, ковдру чорного кольору, куртку зеленого кольору, хустину білого кольору зі слідами схожими на кров, змив крові відібраний марлевим тампоном з пластикової пляшки, частину газети зі слідами, схожими на кров, пластикову пляшку ємкістю 0,5 л, дві скляні пляшки ємкістю 0,3 л, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Старосинявського ВнП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити;

- одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме: куртку спортивну чорного кольору із позначенням Nike, кофту сірого кольору, гольф чорного кольору, кофту світлого кольору, штани сірого кольору, штани синього кольору, труси сірого кольору, шкарпетки чорного кольору знищити;

- мобільний телефон ОСОБА_7 марки Nokia чорного кольору IMEI: НОМЕР_4 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який перебуває на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Старосинявського ВнП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

- DVD-R диски із відеофайлами слідчих дій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: