ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 682/1293/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/330/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 17 жовтня 2020 року без визначення розміру застави. У задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмолено.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід. Свої вимоги мотивує тим, що судом не забезпечувався в даному провадженні розгляд згідно законодавства, оскільки ним було відправлено до іншого суду оригінал кримінальної справи з апеляційною скаргою захисника, внаслідок чого двічі відкладалось проведення підготовчого судового засідання, однак згодом судом було змінено позицію і після задоволення заяви про відвід колегії суддів, прийнято рішення про визначення нового складу суду, який в свою чергу приходить до висновку, що відсутність оригіналу матеріалів кримінального провадження не є перешкодою для проведення підготовчого судового засідання, однак вважає, що таке судове засідання слід обмежити вирішенням клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Таким чином, за два місяці перебування кримінального провадження на розгляді у суді першої інстанції не вчинено жодних дій по розгляду даного провадження по суті, що в свою чергу порушує розумні строки і тому продовження запобіжного заходу не відповідає призначенню даного інституту. Також вважає, що тримання під вартою використовується як завчасне покарання для ОСОБА_7 за те, що він не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину. Стверджує, що судом в оскаржуваній ухвалі не спростовано та не розглянуто аргументи сторони захисту. Додатково наголошує, що суддею помилково вказано про те, що ОСОБА_7 покинув судове засідання 18.08.2020р., однак у цьому судовому засіданні він не міг приймати участь за станом здоров`я, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні. Також суддя в порушення порядку проведення підготовчого судового засідання, не дала можливості будь-кому з учасників судового провадження висловити заяви і клопотання до початку судового розгляду, що надало б можливість надати їй відповідну довідку від лікаря. Судом не було вжито заходів для забезпечення достатньої якості відеозв`язку із СІЗО, що призвело до того, що обвинувачений нічого не чув із того, що було сказано в судовому засіданні, тому обвинувачений покинув приміщення СІЗО в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та пішов до медичної частини, де перебував на стаціонарному лікуванні. Вважає, що судом достатньою мірою не прийнято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та сім`ю, двох неповнолітніх дітей, матір похилого віку, характеризується позитивно, є директором підприємства, на якому працюють близько 20 осіб, є інвалідом 3 групи. З огляду на вищевикладене стверджує, що належну поведінку обвинуваченого може забезпечити менш суворий запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 який обвинувачується за ч.4 ст.189 КК України.

Згідно обвинувального акту від 13 червня 2020 року в ході розслідування у кримінальному провадженні №0000039 встановлено, зокрема, що у вересні 2018 року ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення, шляхом вимагання вирішив отримати від ОСОБА_9 грошові кошти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, ОСОБА_7 близько 12 год. 04 вересня вересня 2018 року, перебуваючи по вул.Миру,104 в м. Славута Хмельницької області, під час розмови з ОСОБА_9 , висловив останньому вимогу майнового характеру сплатити йому грошові кошти в розмірі 300 000 доларів США, під надуманим приводом неіснуючої заборгованості. Надалі, ОСОБА_7 з метою викликати в ОСОБА_9 реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я, попередив його про те, що у разі невиконання його вимоги до нього буде застосовуватися фізичне насильство. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого, 12.02.2020, близько 13:27 год., ОСОБА_7 перебуваючи біля відділення АТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Кузовкова у м. Славута Хмельницької області, під час розмови з ОСОБА_9 , повторно висловив останньому вимогу майнового характеру сплатити йому грошові кошти в розмірі 300 000 доларів США під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, продовжуючи погрожувати застосуванням фізичного насильства до потерпілого та членів сім`ї останнього, в разі невиконання його вимог. 18.02.2020, близько 18:36 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Славута Хмельницької області, по вул. Церковна, 48, під час розмови з ОСОБА_9 , в ході випадкової зустрічі, повторно висловив останньому вимогу майнового характеру сплатити йому грошові кошти в розмірі 300 000 доларів США під надуманим приводом неіснуючої заборгованості. Надалі, ОСОБА_7 з метою викликати в ОСОБА_9 реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я, переслідуючи корисливі мотиви, застосував до останнього фізичне насильство, яке виразилось в нанесені декількох ударів кулаком в область обличчя та ногами в область тулуба, чим потерпілому було умисно спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу передньої поверхні лівої половини грудної клітки. Після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що всі його подальші погрози ОСОБА_9 останній буде сприймати як реальні тобто побоюватись за своє життя та здоров`я, висловив погрозу фізичною розправою та повідомив, що в разі не виконання його вимог до нього будуть надалі застосовані заходи фізичного примусу. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого, 19.02.2020, близько 16:32 год., ОСОБА_7 перебуваючи неподалік будівлі Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, що по вул. Миру, 16 у м. Славута Хмельницької області, під час розмови з ОСОБА_9 , повторно висловив останньому вимогу майнового характеру сплатити йому грошові кошти в розмірі 300 000 доларів США під надуманим приводом неіснуючої заборгованості. В свою чергу, ОСОБА_9 повідомив, що на даний час не має вказаної суми грошових коштів. На це, ОСОБА_7 повідомив, що в такому випадку він має передати йому грошові кошти у сумі вже 170 000 доларів США, на що ОСОБА_9 був змушений погодитись, оскільки реально сприймав погрози ОСОБА_7 та застосування ним фізичного насильства. Надалі, 25.02.2020, близько 13 години, ОСОБА_9 реально побоюючись за раніше висловлені погрози застосування фізичної розправи щодо себе та своїх родичів, неподалік будинку по АДРЕСА_1 , діючи під контролем працівників поліції, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, що станом на 25.02.2020 відповідно до офіційно курсу НБУ становило 1 224 975,00 гривень, після чого був затриманий працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим він може ухилятися від суду та незаконно впливати на свідків і потерпілого, які ще не допитані судом, а також відсутні відомості про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ході досудового розслідування. Крім того, в судовому засіданні місцевого суду 18 серпня 2020 року обвинувачений самовільно покинув приміщення в СІЗО, з якого відбувався відеозв`язок із судом та категорично відмовився повернутися до нього на вимогу суду та працівників СІЗО.

На переконання колегії суддів, наведені обставини підтверджують існування ризиків того, що у разі не продовження судом строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж його зміни на домашній арешт, неможливо запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, які продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час перестали існувати колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують зазначених ризиків з огляду на суворість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, а також характеру інкримінованого йому особливо тяжкого злочину.

Станом на час прийняття рішення потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні судом не допитані. З урахуванням наведеного та встановленого ст.ст.23,95 КПК України порядку дослідження показань потерпілого і свідків безпосередньо в судовому засіданні, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики продовжували існувати.

Доводи апеляційної скарги про істотне погіршення стану здоров`я обвинуваченого з моменту останнього продовження дії запобіжного заходу не підтверджуються доказами, що наявні в матеріалах надісланого до Тернопільського апеляційного суду контрольного провадження. Так, з наданої захисником копії епікризу №21389 на ім`я ОСОБА_7 слідує, що він перебував на стаціонарному лікуванні у 2020 році на протязі 9 днів. Також, згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи, інвалідність встановлено до 01.12.2022р. (а.к.п. 32,52). З письмових інформацій начальника філії ДУ Центр охорони здоров`я ДВС України в Хмельницькій області від 30.03.2020р. та 03.04.2020р. вбачається, що за час перебування в ДУ Хмельницький слідчий ізолятор ОСОБА_7 звертався зі скаргами на погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим йому було забезпечено клінічне обстеження, встановлено діагноз та забезпечено симптоматичне лікування, відповідно до наявних клінічних захворювань (а.к.п.27). Також, з поданої захисником до місцевого суду письмової інформації лікаря ОСОБА_10 вбачається, що 14 серпня 2020 року в умовах слідчого ізолятора було проведено медичне обстеження обвинуваченого та встановлено віддалені наслідки закритої черепномозкової травми у вигляді церебрального арахноідита та підтверджено раніше встановлений діагноз дисциркуляторну енцефалопатію. Також, цим лікарем рекомендовано стаціонарне лікування та висловлено припущення, що умови перебування в слідчому ізоляторі можуть в майбутньому призвести до погіршення стану здоров`я (а.к.п.52). Аналізуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вони не спростовують можливості утримання обвинуваченого під вартою, оскільки з наявних матеріалів, в тому числі зі змісту апеляційної скарги захисника, слідує, що на час постановлення оскарженої ухвали обвинувачений перебував в медичній частині слідчого ізолятора на стаціонарному лікуванні, тобто йому було забезпечено медичний догляд.

Разом з тим, враховуючи доводи апеляційної скарги про тривалість судового розгляду з обставин, які не залежать від сторони захисту, а також беручи до уваги, що з плином часу первинні причини для тримання під вартою хоча і продовжують існувати, але стають менш істотними, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку наявні підстави для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

За таких обставин оскаржувану ухвалу необхідно скасувати і постановити нову ухвалу апеляційного суду, оскільки згідно ч.3 ст.407 КПК України ухвала слідчого судді зміні не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі наведеного при визначенні розміру застави колегія суддів враховує наявні в матеріалах контрольного провадження відомості щодо майнового та сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він має постійне місце проживання, є засновником товариства з обмеженою відповідальністю, а також конкретні обставини пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі та згідно якого предметом вимагання з погрозою застосування насильства були кошти в сумі 300 тисяч доларів США, з яких 50 тис.дол.США були отримані під контролем працівників поліції.

Беручи до уваги усі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду необхідно скасувати та постановити нову, якою продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах заявленого в клопотанні прокурора строку та одночасно визначити заставу в розмірі однієї тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2102000 грн., з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків у разі її внесення.

Оскільки ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення апеляційним судом, то інші доводи апеляційної скарги захисника що стосуються порушень кримінального процесуального закону, які на думку захисника допустив місцевий суд, істотного значення не мають, оскільки не спростовують наявності обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачених ст.177 КПК України ризиків, для запобігання яким необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Частиною 2 ст. 424 КПК України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.7,9,404-419,424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Датою закінчення строку дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою вважати 00 год. 00 хв. 17 жовтня 2020 року.

Одночасно, визначити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 2102000 (два мільйони сто дві тисячі) грн., яка може бути внесена на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду (р/рUA0082849), МФО820172, ідентифікаційний код 42261572, Банк одержувача: Державна казначейська служба України м.Київ, призначення платежу - застава за ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000039 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року)

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

зявлятися за першою вимогою до суду;

не відлучатися з місця проживання, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматися від спілкування потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон (за наявності);

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий

Судді