УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
19.08.2020 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в якій скаржник просив суд поновити строки подання скарги, визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 щодо невизнання ОСОБА_4 потерпілою та не ознайомлення її з правами та обов`язками потерпілого, після подачі останньою клопотання про залучення її потерпілою, відмінити постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП від 16 квітня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства (а саме ст. 110 КПК України).

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 , не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд скарги без його участі.

В судове засідання слідчий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, також не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні осіб, рішення яких оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що у провадженні старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0008320, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р., відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання про визнання потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_3 отримав копію оскаржуваної постанови 04 серпня 2020 року. Відповідно, в силу вимог ч. 1 ст. 304 КПК України, 10-ти денний строк на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у даному випадку сплив 14 серпня 2020 року.
В свою чергу, зі скаргою на вказану вище постанову скаржник звернувся лише 19 серпня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження.
У тевсті скарги скаржником порушено питання питання про поновлення вказаного процесуального строку.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи що, як зазначено у скарзі, офіційно оскаржувана постанова скаржнику направлена не була, зважаючи на відносно незначний пропущений строк, слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк на оскарження вказаного у скарзі рішення слідчого.
З приводу суті порушеного у скарзі питання слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з частиною 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Разом з тим, постанова старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р. про відмову у визнанні потерпілим складена з порушенням вказаних вимог закону.

Так, у мотивувальній частині вказаної постанови, після цитування положень ст. 55 КПК України, слідчий робить висновок про те, що проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні не встановлено підтверджуючих фактів про набуття в установленому законом порядку та добросовісного придбання автомобіля марки Audi, A4, 2011 року випуску з боку ОСОБА_4 , а зібрані матеріали та докази вказують на інші факти які не можуть бути піддані розголошенню ОСОБА_4 або її представнику для унеможливлення здійснення перешкоджанню досудовому розслідуванню.

Такий висновок слідчого, на переконання слідчого судді, не може вважатись належною підставою для відмови особі у визнанні потерпілим, оскільки не містить посилання на конкретні факти, з яких можна зробити висновок, що у ході досудового розслідування були встановлені очевидні та достатні підстави вважати, що особі, яка звернулась з заявою про вчинення злочину або про визнання потерпілим не було спричинено будь-якої шкоди.

Таким чином, враховуючи, що слідчий при винесенні оскаржуваної постанови не навів жодного доказу відсутності факту завдання ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови, всупереч вимогам абз. 2 п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, не було зазначено належних обставин, які б могли б стати підставами для відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою у рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, слідчим було допущено грубе порушення вимог процесуального закону, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга у цій частині задоволенню.

Що ж стосується вимог скаржника визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 щодо невизнання ОСОБА_4 потерпілою та не ознайомлення її з правами та обов`язками потерпілого, після подачі останньою клопотання про залучення її потерпілою, то слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки в силу вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя може прийняти одне з двох рішень: скасувати постанову або відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 93, 110, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Строк на оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим поновити.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.04.2020 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1