ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/673/21 Справа № 193/174/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000423 за апеляційною скаргою представника потерпілого - адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, не депутат, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року закрито кримінальне провадження №0000423 від 21 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вирішено долю речових доказів у відповідності вимог процесуального закону.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що зважаючи на те, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, згідно ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, та з дня вчинення ним кримінального проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки, та в матеріалах кримінального провадження та у прокурора відсутні дані щодо ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду у даному кримінальному провадженні, відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_7 у вказаний період нових злочинів, а також те, що ОСОБА_7 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вказавши, що розуміє правові наслідки такого звільнення, суд, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, адвокат вказує, що неповнота судового розгляду була виражена у відмові в задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, з огляду на додаткові дані про ускладнення стану потерпілого, а також поза суду залишились доводи потерпілого щодо умислу ОСОБА_7 на вчинення особливо тяжкого злочину та необхідності його кваліфікації як замах на вбивство.
Крім того, адвокат звертає увагу суду на вимогу п. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Разом з тим, судом допущені істотні порушення вимог процесуального закону, оскільки судове засідання, яке відбулося 26.11.2020 року, захисником ОСОБА_7 було подане клопотання, суть якого не було доведено до сторін провадження, після чого, засідання закінчилось та адвокат разом потерпілим ОСОБА_10 покинули зал судового засідання, а судом в порушення вимог ч. 2 ст. 288 КПК України не було з`ясовано думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Також адвокат зазначає, що судом не було вирішено питання щодо цивільного позову потерпілого та судових витрат.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановлення зазначеної ухвали.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що захисник ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції із клопотаннями про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, яке судом було задоволено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, який відноситься до кримінальних проступків.
Разом з тим, у суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_9 було подано клопотання про призначення судово-медичної експертизи для встановлення точного ступеню тяжкості його тілесних ушкоджень, спричинених діями обвинуваченого. Однак, судом першої інстанції вказане клопотання розглянуто не було, що підтверджується журналами судових засідань, а саме згідно журналу судового засідання від 02 липня 2018 року питання про призначення судово-медичної експертизи залишено відкритим, та відповідно до журналу судового засідання від 18.09.2018 року судом також не було прийнято рішення щодо вказаного клопотання.
Таким чином, суд першої інстанції не розглянувши клопотання потерпілого про призначення судово-медичної експертизи по суті, поставив під сумнів встановлені в ухвалі обставини, за якими закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України.
Висновок суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає передчасним, оскільки судом не перевірено доводи потерпілого щодо тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, адже вказана обставина впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та встановлення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, фактично не з`ясував обставини, встановлені в ухвалі суду, та розглянув клопотання захисника обвинуваченого щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України і закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України та постановив відповідне рішення, поставивши під сумнів свої висновки.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд постановив ухвалу на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 372 КПК України щодо зазначення у мотивувальній частині встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого та скасування ухвали суду.
Крім того, питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності було вирішене судом першої інстанції без з`ясування думки потерпілих, в той час як положеннями ч. 2 ст. 288 КПК України передбачений обов`язок суду з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а отже у суду була відсутня передбачена законом підстава для розгляду такого питання.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника потерпілого щодо невирішення судом цивільного позову потерпілого.
Згідно з вимогами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з матеріалів провадження, 15 березня 2018 року (вх. № 1464) потерпілий ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. 128 КПК України, подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди в сумі 235 033, 09 грн. та моральної шкоди в сумі 70 000 грн., однак судом першої інстанції в порушення вимог ч. 5 ст. 128 та 129 КПК України питання щодо вирішення цивільного позову взагалі не розглядалося, та рішення по цивільному позову судом не було прийнято.
Зазначені вище порушення та обмеження прав потерпілого, суд апеляційної інстанції вважає істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є наслідком скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на допущенні порушення судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про дослідження доказів, таке клопотання не було заявлено під час апеляційного розгляду.
Без усунення зазначених істотних порушень вимог КПК України апеляційний розгляд є неповним, тому колегія суддів вважає, що, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, ухвала щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, а апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги представника потерпілого, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4