Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
30.07.20 1-кп/394/78/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника потерпілого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 29.07.2020 року надійшов затверджений прокурором Новоархангельського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою судді від 29.07.2020 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Крім того, ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_6 закінчується 01.08.2020 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки ризики, передбачені положеннями ст. 177 КПК України, не зменшились, на це вказує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зокрема обвинувачений вказав, що має місце проживання та за його кошти утримується родина. В ході досудового розслідування він повідомив слідчому, що поїде на заробітки на, що не отримав відмови. Слідчий знав, де він знаходиться. Наголосив, що буде з`являтись за викликом до суду.
Представник потерпілого клопотання прокурора підтримала.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора не обґрунтоване та не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
В розумінні ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частинами 1 та 2 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ч. 1 ст. 201 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
П. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Разом із тим, за наслідками ретельного дослідження матеріалів клопотання, суд вважає, що на даний час перестав існувати ризик, передбачений ст. ст. 177, 199 ч. 3 КПК України, а саме (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), що може свідчити про можливість зміни обвинуваченому, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, і вказане забезпечить належну його процесуальну поведінку до розгляду кримінального провадження щодо нього у судових інстанціях.
Так суд відмічає, що суду не надано жодних доказів, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, буде перешкоджати чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Також суд окремо зауважує, що іншим фігурантам справи обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, що по відношенню до обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою є несправедливим та не виправданим, та в апріорі не може відповідати завданням та загальним засадам кримінального провадження.
Посилання на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, як основу для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може братись до уваги, оскільки не міститься в нормі процесуального права, а саме ст. 177 КПК України, та не може слугувати підставою для продовження тримання під вартою.
Крім зазначеного, суд звертає увагу на те що, обвинувачений вже певний період утримується під вартою, що не може визнаватись виправданим, та таким, що відповідає положенням ст. 2 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Крім того, в рішенні європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» суд зазначив, що досудове ув`язнення заявника тривало два роки і чотири місяці. Надалі прокурори і суди, продовжуючи строк тримання заявника під вартою, не наводили підстави своїх рішень, а лише посилалися на відповідність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно із спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами. Однак, таких підстав суди не наводили. Крім того, національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою.
Зі змісту статей 177, 183 КПК України, слідує, що в разі не доведення прокурором ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження тримання під вартою повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, визначених у ст. 176 КПК України.
З огляду на положення ч. 1 ст. 181 КПК України, яка дає дефініцію домашнього арешту, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ч. 6 ст. 181 КПК України вказує на те, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Викладені в мотивувальній частині даної ухвали обставини вказують на всі правові підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 201, 331, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Встановити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном два місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- заборонити залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період з 21.00 год. до 08.00 год.;
- не відлучатися із населеного пункту у якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватись від спілкування із підозрюваними, потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;
- зобов`язати з`являтися за кожною вимогою суду, прокурора та слідчого протягом дії запобіжного заходу.
Звільнити негайно в залі судового засідання з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 .
Строк дії ухвали визначити до 28 вересня 2020 року включно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що у випадку порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити ОСОБА_6 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якого працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали для виконання направити Новоархангельському відділенню поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за місцем проживання ОСОБА_6 .
Відкласти судове засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 121 ч. 2 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 11.00 год. 15 вересня 2020 року.
В судове засідання викликати учасників справи.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Суддя: