КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4964/2020 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 303, 304 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року,

за участю

особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування рішення слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві про зупинення досудового розслідування та зобов`язання слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві скасувати постанову про оголошення ОСОБА_7 в розшук у рамках кримінального провадження №000062.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що оскільки особа, яка подала скаргу не з`явився у судове засідання без поважних причин, а тому, відсутні підстави згідно ст. 306 КПК України для розгляду скарги про бездіяльність та неправомірні дії слідчих та органів прокуратури, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки відповідно до положень ст. 307 КПК України повернення скарги без розгляду не передбачено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року ним було отримано 01.09.2020 року.
Щодо незаконності рішення адвокат ОСОБА_6 зазначає, що ним, до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва було подано скаргу порядку ст. 303 КПК України. Дату слухання за вказаною скаргою (Справа: 757/13711/20) було призначено на 18 серпня 2020 року, про що його помічником судді було повідомлено по телефону. 18 серпня 2020 року під час слухання скарги ним, як захисником при подачі скарги в порядку ст.303 КПК України додавались наступні документи: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; оригінал ордеру на ведення справи у суді по захисту інтересів підозрюваного ОСОБА_7 , проте у судовому засіданні його, як стороні захисту судом було запропоновано надати окрім документів, які були додані до скарги, ще оригінал договору про надання правової допомоги і у зв`язку з ненаданням оригіналу договору про правову допомогу та, судом було висунуто вимогу про залишення адвокатом судового засідання та видалення із залу суду. Після цього, фіксування судового процесу було припинено.
Апелянт вказує на те, що згідно от. 50 КПК України повноваження захисника підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.
На переконання адвоката ОСОБА_6 , до скарги в порядку ст. 303 КПК України були додані всі повноваження захисника.
Також апелянт зазначає, що 06 лютого 2018 року Касаційний кримінальний суд Верховного Суду України по справі 752/11464/16-к зробив висновок, що: відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Тобто, ордер і договір є документами, які в рівному ступені посвідчують існування договірних відносин між адвокатом і його клієнтом, а відтак, за доводами апелянта, пункт 2 частини першої статті 50 КПК України визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таки підстав.
Що стосується вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року, то на думку колегії суддів, такий строк апелянт не пропустив, адже, оскаржувана ухвала винесена у відсутність ОСОБА_6 , тому відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення. З посилань ОСОБА_6 в самому тексті апеляційної скарги вбачається, що копію оскаржуваної ухвали він отримав 01.09.2020 року, а 07.09.2020 року (з врахуванням вихідних), тобто протягом 5 денного строку, до апеляційного суду була подана апеляційна скарга. А тому, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 18 серпня2020року не є пропущеним, а відтак, не має необхідності його поновлювати.
По суті апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви на підставі його ухвалення.
Разом з тим, при постановленні слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року не дотримано вказаної норми Закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві про зупинення досудового розслідування та зобов`язання слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування рішення слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві про зупинення досудового розслідування та зобов`язання слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві скасувати постанову про оголошення ОСОБА_7 в розшук у рамках кримінального провадження №000062.

Рішення мотивовано тим, що оскільки особа, яка подала скаргу не з`явився у судове засідання без поважних причин, а тому, відсутні підстави згідно ст. 306 КПК Українидля розгляду скарги про бездіяльність та неправомірні дії слідчих та органів прокуратури, відтак, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки відповідно до положень ст. 307 КПК України повернення скарги без розгляду не передбачено.

Проте з таким висновком слідчого судді не може погодитися колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється не лише за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, а й згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.
Відтак, навіть за відсутності особи, яка подала скаргу, чи її захисника, судове рішення за наслідками розгляду відповідної скарги, за своїм змістом, повинно відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, а саме бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Цією ж нормою закону передбачено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом, у даному випадку слідчим суддею, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом (слідчим суддею) відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Однак, всупереч зазначеним вимогам закону, слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , фактично взагалі не з`ясовував будь-яких обставин, пов`язаних із розглядом скарги на рішення слідчого, та не навів у своєму рішенні жодних висновків щодо тих доводів та обставин, на які адвокат ОСОБА_6 посилався у скарзі, з якою він звернувся до слідчого судді.
Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про розгляд поданої ним скарги, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не давали підстав для висновку, що відсутні підстави згідно ст. 306 КПК Українидля розгляду скарги про бездіяльність та неправомірні дії слідчих та органів прокуратури, а тому такі посилання не можуть бути визнані належним обґрунтуванням прийнятого судового рішення, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону, в тому числі на загальних засадах кримінального провадження та нормах законодавства, з аналізу яких виходив слідчий суддя.

Більш того, як вбачається з матеріалів судового провадження, до скарги адвокатом ОСОБА_6 були додані необхідні документи, які дозволяли зробити необхідні висновки щодо обґрунтованості чи необґрунтованості поданої скарги, а тому, навіть якщо припустити, що адвокат ОСОБА_6 не прибув у судове засідання без поважних причин, це не позбавляло слідчого судді можливості прийняти рішення по суті вимог скарги, з дотриманням вимог закону, зокрема ст. 370 КПК України.

Доводи ж апелянта про те, що він прибув в судове засідання, проте, не був головуючим допущений до участі у справі з посиланням на відсутність у нього підтверджуючих його повноваження документів, не можуть колегією суддів бути перевірені у зв`язку з відсутністю в справі технічного запису судового засідання.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України).
Також, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" п. 36).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовивши у задоволенні скарги у зв`язку з неявкою в судове засідання заявника, слідчий суддя позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, а тому ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, тобто не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення постановлено з істотним порушенням вимог КПК, які зашкодили прийняти законне та обґрунтоване рішення, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з направленням матеріалів скарги для розгляду до суду першої інстанції, під час якого слідчий суддя має можливість безпосередньо з`ясувати обставини звернення зі скаргою, отримати необхідні документи, з послідуючим прийняттям одного з рішень, передбачених ст. 307 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про скасування рішення слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві про зупинення досудового розслідування та зобов`язання слідчого СВ Святошинського УП ГУНПУ м. Києві скасувати постанову про оголошення ОСОБА_7 в розшук у рамках кримінального провадження №000062 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4