Справа № 304/1995/19 Провадження № 1-кп/304/121/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
у режимі відеоконференції обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_7 ,
представника заявника ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 04 жовтня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, гагауза, громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючого, узбека, громадянина Молдови, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

згідно обвинувального акту, 02 жовтня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які пообіцяли їм грошову винагороду, на території Харківської області неподалік Державного кордону України прийняли від невстановлених осіб чотирьох громадян Республіки Афганістан ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких перевезли до квартири за невстановленою адресою у місті Харкові, де знаходилися ще двоє громадян Республіки Афганістан ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , забезпечивши їх продуктами харчування та перешкоджаючи пересуватися за межами квартири. 03 жовтня 2019 року близько 14.00 год обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_21 прибули із вказаними шістьома громадянами Республіки Афганістан на залізничний вокзал м. Харкова, де придбали для всіх білети на потяг до м. Свалява Закарпатської області, а наступного дня близько 12.00 год, прибувши до місця призначення, замовили два автомобілі таксі, на яких поїхали в напрямку міста Перечин Закарпатської області до Державного кордону України, однак близько 14.00 год, рухаючись по вулиці Будівельників в місті Перечин Закарпатської області, на залізничному переїзді, разом з шістьома громадянами Республіки Афганістан були виявлені та затримані співробітниками УСБУ в Закарпатській області, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 332 КК України.

До початку підготовчого судового засідання представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала клопотання про скасування арешту майна, яке мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року було накладено арешт на вилучене під час огляду місця події від 04 жовтня 2019 року майно зокрема автомобіль «Citroen», марки «Jampy», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрованого на ОСОБА_22 , та яким на момент вилучення керував заявник ОСОБА_8 на підставі усного доручення власника. Адвокат зазначає, що на даний час необхідність в арешті вказаного транспортного засобу відпала, досудове розслідування завершено, всі можливі слідчі дії проведені, жодних підозр ОСОБА_8 не пред`явлено, у вчиненні будь-яких протиправних дій він участі не приймав, ні власник, ні водій не знали про незаконність дій обвинувачених та не брали участі у вчиненні таких. Оскільки автомобіль є транспортним засобом, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 , підстав вважати, що такий зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення немає, оскільки зазначеної обставини у обвинувальному акті не доведено, а відтак просить частково скасувати арешт вказаного транспортного засобу, що був накладений в межах кримінального провадження № 0000.

Представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні своє клопотання підтримала та просила таке задовольнити, додавши, що транспортний засіб щодо якого подано клопотання, використовувався обвинуваченими як автомобіль таксі, а оскільки на даний час її довірителю підозри не пред`явлено доцільності в арешті не вбачає.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна під час досудового розслідування обрано законно, на даний час потреба у такому не відпала через те, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а у подальшому транспортний засіб можливо підпаде під спеціальну конфіскацію.

У судовому засіданні захисники обвинувачених також вважали, що арешт транспортного засобу доцільно зняти.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та необхідні для його вирішення матеріали кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з доданої представником заявника копії ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року, встановлено, що вказаною ухвалою, серед іншого, накладено арешт на автомобіль марки «Citroen», марки «Jampy», білого кольору, 2001 року випуску.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За змістом ст. 174 КПК України особа, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, повинна довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, при вирішенні питання про скасування арешту майна, суд бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, заявником та його представником не надано та судом у судовому засіданні не встановлено. Посилання адвоката на те, що арешт на майно завдає заявнику надмірного обмеження права власності, є недоведеним належними та допустимими доказами.

Крім цього не можуть бути взяті судом до уваги доводи адвоката ОСОБА_9 з підстав непред`явлення заявнику ОСОБА_8 підозри у даному кримінальному провадженні, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Представником заявника у клопотанні не наведено, та при розгляді клопотання не встановлено належних підстав, які б беззастережно свідчили, про те що на даний час у подальшому застосуванні арешту вказаного транспортного засобу у даному кримінальному провадженні відпала потреба.

Суд зазначає, що підставою для скасування арешту майна не може бути лише саме твердження користувача майна, що у арешті відпала потреба, так само як і сам по собі факт звернення власника чи володільця майна до суду з відповідним клопотанням. До того ж суду, при зверненні з таким клопотанням, не вперше не надано жодних доказів, що підтверджували б належність арештованого транспортного засобу на праві власності якому-небудь власнику чи на праві володіння ОСОБА_8 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_9 не містить обґрунтування та відповідних доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба та, що арешт накладено необґрунтовано, що у свою чергу є єдиними підставами, згідно чинного КПК України, для скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 315-316, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 04 жовтня 2019 року відмовити.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1