справа № 489/282/18
провадження №1-кп/489/89/21
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

26 січня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, який спливає 29.01.2021, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, зокрема і аналогічного злочину, обвинувачується у вчиненні повторного злочину проти власності, не працює та не має стабільного джерела доходів.
Обвинувачений та захисник в задоволенні клопотання прокурора просили відмовити через недоведеність ризиків та можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів з огляду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, його незаконне затримання, не підтвердження потерпілим та допитаними свідками та іншими доказами заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень.
Одночасно стороною захисту заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, в т. ч. у вигляді особистого зобов`язання або обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Як на підставу своїх вимог вказали на визнання обвинуваченим вини за злочинами проти власності, наявність у обвинуваченого рідних, зокрема матері, батька, який хворіє, та молодшого брата, постійного місця проживання та погіршення стану здоров`я обвинуваченого. Крім того, обвинувачений бажає працевлаштуватися та наявна юридична особа, яка бажає його працевлаштувати, внаслідок чого ОСОБА_3 буде зайнятим та отримуватиме постійний дохід.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Відповідно до положень ч. 3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи та нетяжкого злочину проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, до затримання не працював та стабільного джерела доходів не мав.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, його особу, який раніше судимий, характер злочинів в яких він обвинувачується, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, в т.ч. застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд не вбачає з огляду на вищевикладене. Крім того, судовий розгляд триває та судом не досліджено усіх доказів, зокрема не допитано всіх свідків. Також суд наголошує, що оцінка досліджених в судовому засіданні доказів, які, як вказує захисник свідчать про недоведеність вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, буде надана судом при ухваленні вироку.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 26 березня 2021 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1