Провадження: № 1-кп/484/454/20
Справа: № 484/2863/20
Вирок

іменем України

25.09.2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000198 від 24.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Києво Олександрівське Веселінівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта н/середня, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця військовї служби за контрактом на посаді оператора радіотелефоніста відділення управління взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї безпілотних авіаційних комплексів дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, раніше судимий :

26.09.2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України 1 рік іспитового строку

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив

обвинувачений ОСОБА_3 20.11.2018 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №289 від 21.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_2 із військового комісаріату для проходження строковї військової служби, зарахований до списків особового складу частини, призначений на посаду курсанта та поставлений на всі види забезпечення.

З 20.11.2018 року, з дня призову на стокову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить стокову військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження строкової військової служби.

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №7 від 10.01.2019 року ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 для проходження строкової військової служби, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та постановлено на всі види забезпечення.

30.01.2019 року ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського складу), строком на 3 роки.

Відповідно до наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2019 року №25 та № 20 РС солдата строкової служби ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду оператора радіотелефоніста відділення правління взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї безпілотних авіаційних комплексів дивізіону артилерійської розвідки.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на військову службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. 09.09.2019 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

27.08.2020 о 12 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_3 припинив ухилятися від проходження військової служби та повідомив про себе як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до місця служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчин6ив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу з відпустки без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України, потім працював за контрактом. Не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини. У скоєному розкаявся, просить не позбавляти його волі.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того вина ОСОБА_3 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами: витягом з наказу від 09.09.2019 року №215; наказом про призначення службового розслідування №1171 від 09.09.2019 року; копією контракту про проходження гр..України військової служби у ЗСУ.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

За вимогами ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочину, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами призначень покарань за сукупністю злочинів.

Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ, вкладеної у постанові від 27.03.2018 року по справі № 754/2749/17 та від 10.07.2018 року по справі № 545/3663/16-к, у разі коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробовуванням, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що злочин, за даним вироком вчинено 09.09.2019 року, тобто до ухвалення вироку Первомайським міськрайоннрим судом Миколаївської області від 26.09.2019 року, яким ОСОБА_3 звільнений на підставі ст.. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком.

За такого, обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки досі ОСОБА_3 сумлінно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один ) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (під час проходження військової служби - до командира військової частини, якому підпорядкований); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (під час проходження військової служби - командира військової частини, якому підпорядкований) про зміну місця проживання.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2019 року виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: