Справа № 372/3793/20
Провадження 1-кс-1185/20
ухвала
Іменем України

05 листопада 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001528 від 03.11.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке обґрунтовує тим, що 03.11.2020 року близько 08 год. 43 хв. по вул. Козацький шлях, 129 в м. Обухів. Київської обл., водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 216 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи маневр розвороту на проїзній частині дороги, допустив зіткнення із автомобілем марки «Toyota», моделі «Scion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 яка рухалася по головні дорозі. Внаслідок події ОСОБА_5 отримала травми: забій гемартроз лівого коліна, перелом кісток носа. Вилучені транспортні засоби, автомобілі:- марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 216 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23; марки «Toyota», моделі «Scion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23. В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені судових інженерно-транспортних експертиз, за експертною спеціалізацією «дослідження технічного стану транспортних засобів», «транспортно-трасологічні дослідження», «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Слідчий СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності та у відсутність прокурора, клопотання підтримав в повному обсязі, просив не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо та відео запис судового засідання технічними засобами, оскільки слідчий та прокурор не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Власники майна ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили розглядати клопотання без їх участі, щодо накладення арешту на майна не заперечили.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, заяв та клопотань до суду не подав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001528 від 03.11.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вилучені під час огляду, автомобілі:- марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 216 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23; марки «Toyota», моделі «Scion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0001528 від 03.11.2020 року

В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені судових інженерно-транспортних експертиз, за експертною спеціалізацією «дослідження технічного стану транспортних засобів», «транспортно-трасологічні дослідження», «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982 року). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 5 ст. 173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, матеріалам клопотання доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою недопущення можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити речові докази та для проведення всебічного розслідування кримінального провадження, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст. 132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведеного огляду місця пригоди в період часу з 10 год. 20 хв. по 14 год. 30 хв. 03.11.2020 року, під час якого було вилучено транспортні засоби, автомобілі - марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 216 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 та марки «Toyota», моделі «Scion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , які направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: