Провадження № 1-кп/161/1188/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 03.08.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Чорниж Маневицького району Волинської області, проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, одружений, має на утриманні чотири малолітні дитини 2007, 2010, 2013, 2018 років народження, працює садчиком на СП «Полум`я», несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 03.08.2020 близько 07.00год, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу біля відділення Нової пошти №1, що за адресою:Луцький район, с.Підгайці, вул.Дубнівська, 2В, таємно викрав чуже майно, а саме велосипед марки «Україна», вартість якого, згідно висновку експерта №535 від 06.08.2020 складає 800 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.
ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 03 серпня 2020 року біля відділення Нової пошти №1 у с.Підгайці таємно викрав велосипед марки «Україна». У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де в цілому позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні четверо малолітніх дітей.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілого, який у своїй заяві щодо призначення покарання ОСОБА_3 поклався на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Речові докази у справі, а саме: велосипед вітчизняного виробництва салатового кольору з написом на рамі ММВЗ, залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2020 на велосипед, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в загальній сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий