Справа №949/1574/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в залі суду м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 20 жовтня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти професійно-технічної, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
20 жовтня 2020 року близько 09 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку своєї баби ОСОБА_4 , що у АДРЕСА_1 , в одній з кімнат зазначеного будинку, а саме на ліжку під матрацом, виявив грошові кошти в сумі 12500 грн., належні ОСОБА_4 , після цього, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника, шляхом вільного доступу, викрав вказані вище грошові кошти, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 12500 грн.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України оскільки відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На підтвердження вини обвинуваченого суд приймає до уваги встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового процесу, і не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, а саме за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого, є характеристика № 07-732 від 02.11.2020 року, довідки КНП "Дубровицька центральна районна лікарня" Дубровицької районної ради від 02.11.2020 року, вимога УІАП ГУНП в Рівненській області від 18.12.2020 року.

До обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення;

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив кримінальний проступок, визнав себе винним, у вчиненому розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та рахує за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України., що в даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та можливого запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, а також його меті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах кримінального провадження обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 84-86, 94, 100, 107, 302, 368-371, 373-376, 381-382, 392-395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1