Справа № 635/4305/20
Провадження № 1-в/635/109/2021
УХВАЛА

01 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кірове Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 03 квітня 2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік,?

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, в якому останній просить суд привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 .
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду. Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частини першої статті 185 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 185 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі на строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 185 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
За положеннями частини третьої статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Отже, положення статті 74 КК України стосуються призначеного покарання, яке засудженим відбувається.
За матеріали подання встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. У відповідності до ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України на іспитовий строк 1 рік. Вказаною ухвалою ОСОБА_4 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року, а строк відбування покарання визначено відраховувати з моменту затримання. Вказана ухвала набрала законну силу 07 грудня 2018 року.
Разом з тим, як вбачається з тексту подання засуджений ОСОБА_4 відбував призначений йому строк покарання в Державній установі « Темнівська виправна колонія №100» по 25.01.2021.
Відтак, на момент вирішення даної справи, засуджений ОСОБА_4 відбув призначене йому вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року покарання, а тому наразі відсутні підстави для застосування до його положень статі 74 КК України.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

В задоволенні клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про приведення вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1