Провадження № 1-кс/369/2944/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Новопсков Луганської області, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 06.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002846, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут метадону (фенадону), керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи при цьому що метадон (фенадон) являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено, у невстановлений досудовим розслідуванням час незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи у невстановленому досудовим розслідуванням місці вказаний наркотичний засіб, який незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 08.10.2020 року.

В подальшому, 08.10.2020 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та мету незаконного збуту наркотичного засобу метадону (фенадону), перебуваючи на сходовій клітині біля дверей квартири за місцем свого проживання, а саме: кв. АДРЕСА_2 , незаконно збув, а саме продав ОСОБА_5 , щодо якого застосовано заходи безпеки, за 700 гривень наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), який знаходився в прозорому пакеті з полімерного матеріалу з пазовим замком.

Цього ж дня о 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 добровільно передав працівникам поліції вказаний прозорий пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком зі вмістом кристалоподібної речовини білого кольору.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/49472-МРВ від 16.10.2020, надана на експертизу кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

Загальна маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,124 г.

Метадон (фенадон), згідно Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно Постанов Кабінету Міністрів України) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

03.12.2020 року слідчим за погодженням з прокурором повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, є показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , висновок експерта № СЕ-19/111-20/49472-МРВ від 16.10.2020, та інші докази в своїй сукупності.
З огляду на викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1ст. 307 КК України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В даному випадку ОСОБА_4 раніше не судимий та останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КПК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні,

Зокрема, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, усвідомлюючи можливість реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Так, оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне.

Так, підозрюваний проживає окремо від дружини та дитини, немає на утриманні батьків похилого віку, тобто немає достатньо міцних соціальних зв`язків, які б утримали б його від зміни місця проживання з метою ухилення від відповідальності.

Крім того, підозрюваний ніде не працює, тобто немає законного джерела доходів, що свідчить про те, що він зможе змінити місце проживання в будь-який час та переховуватися від органу досудового розслідування, а в подальшому і від суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину, в якому він підозрюється, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваному в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання свідків. Перебуваючи не під вартою та знаючи про фактичне місце проживання свідків, підозрюваний може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань чи не з`являтись на допити, з метою уникнення відповідальності, а свідки на даний час не допитані безпосередньо судом. Такими своїми діями, підозрюваний зашкодить здійсненню належного досудового розслідування в розумні строки.

Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановлення інших осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому реальний ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, застава, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час судового засідання прокурор вимоги клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за № 0002846 від 06.08.2020 року, в якому 03.12.2020 р. за повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, слідча суддя під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Виходячи з цього, в ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Ця підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Щодо заявлених у клопотанні ризиків, то слідчий суддя вважає доведеними прокурором ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Цей ризик враховано слідчим суддею.
Водночас слідчий суддя вважає, що ризики незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення мають незначний ступінь.
Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як вже зазначалося, слідчий суддя вважає доведеним прокурором наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, ризиків його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення .
Згідно з чч.1, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обгрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Як передбачено ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Статтею 181 КПК України передбаченого, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного cлідчий суддя вважає законним і обґрунтованим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як домашній арешт, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених КПК України.
Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002846 від 06.08.2020 р. потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 1, 8, 29 Конституції України, стст.176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Новопсков Луганської області, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 06.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002846, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Новопсков Луганської області, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1. прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним їх викликом, що обґрунтовується необхідністю профілактично впливати на ОСОБА_4 , з метою сприяння неухиленню ним від слідства та суду, невчиненню ним інших кримінальних правопорушень;
2. заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . цілодобово.
3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання з метою встановлення домашнього арешту за новою адресою мешкання;
4. не спілкуватись за свідками в цьому кримінальному провадженні за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, чи суду.
5. здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.
Визначити строк дії ухвали до 31 січня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1