справа № 208/460/21
№ провадження 1-кп/208/346/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000725 від 03.05.2020 та угоду про визнання винуватості від 18.01.2021 року укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000725 від 03.05.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Ташкент Узбекистан, особою без громадянства, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючим, раніше судимим:
- 24.01.2012 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.1 ст.190, 76 п.2-4 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, вирок набрав законної сили 09.02.2012;
- 19.10.2012 Криничанським районним судом Дніпропетровської обл. за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік 2 місяця за вироком від 31.07.2012 та до відбуття 4 роки 2 місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 25.12.2012;
- 19.03.2015 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл. за ст.391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської обл. від 19.10.2012 за сукупністю вироків до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі, вирок набрав законної сили 24.04.2015, звільнення 08.07.2016 по відбуттю строку покарання;
- 16.05.2018 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.3 ст.186, ч.2 ст.186, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 18.06.2019 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України даним покаранням поглинути покарання від 02.11.2018 Апеляційного суду Дніпропетровської обл., до відбуття 4 роки 5 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили 19.07.2019, звільнити 29.07.2019 по відбуттю строку покарання:

- 05.03.2020 Заводським рійонним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 06.04.2020;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

повторно, 02.05.2020 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 перебував в автомобілі таксі яке рухалось по вул. Магнітогорській в м. Кам`янському від. перехрестя вул. Магнітогорської з пр. Аношкіна до перехрестя вул. Магнітогорської з вул. 9 Травня в м. Кам`янському, разом з візуально знайомим ОСОБА_6 який сидів на передньому пасажирському сидінні автомобілю. При цьому ОСОБА_4 сидів на задньому сидінні автомобілю, позаду ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_4 побачив у правій кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон. У ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення у ОСОБА_6 вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, 02.05.2020 приблизно о 14.00 год., перебуваючи в автомобілі таксі яке рухалось по вул. Магнітогорській в м. Кам`янському від. перехрестя вул. Магнітогорської з пр. Аношкіна до перехрестя вул. Магнітогорської з вул. 9 Травня в м. Кам`янському, ОСОБА_4 , переконавшись, що його протиправні дії ніхто не помічає, рукою витяг з правої кишені куртки ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Neffos С9А», модель ТР706А, IMEL63153, 67155, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи №19/104-10/1502 від 19.05.2020 становить 1433 гривень 33 копійки.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу ОСОБА_4 попросив водія таксі зупинити автомобіль таксі, та вийшовши з автомобілю таксі на перехресті вул. Магнеітогорської з вул. 9 Травня в м. Кам`янському з місця пішов у невідомому напрямку. Таким чином ОСОБА_4 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Повторно, 02.05.2020 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_4 перебував біля будинку №80/1 по пр. Аношкіна в м. Кам`янському разом з малознайомим ОСОБА_7 , у якого на шиї знаходився ланцюжок виготовлений із жовтого металу. В цей час ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_7 зазначеного ланцюжка.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 02.05.2020 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №80/1 по пр. Аношкіна в м. Кам`янському, побачивши, що ОСОБА_7 переходить проїзджу частину проспекту Аношкіна на інший бік направився за ним. Перейшовши проїзджу частину проспекту Аношкіна ОСОБА_4 підійшов зі спини до ОСОБА_7 та, з метою придушення волі ОСОБА_7 до супротиву його протиправним діям, наніс останньому один удар ногою по правій нозі під коліно. Від зазначеного удару ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав правим коліном на землю. Від вказаних дій ОСОБА_4 ОСОБА_7 втратив можливість чинити опір його протиправним діям, тобто ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_7 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 насильства останній не міг чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_4 рукою взявся за ланцюжок, який знаходився на шиї ОСОБА_7 (вартість ланцюжка згідно судової товарознавчої експертизи №19/104-10/1/635 від 23.07.2020 становить 51 гривня 30 копійок) та шляхом ривку зірвав його з останнього.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, утримуючи викрадене у ОСОБА_7 майно при собі, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік. Таким чином ОСОБА_4 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

18.01.2021 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

1) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

2) сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Відповідно до ч.3,4 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, відносяться до нетяжкого злочину та тяжкого злочину, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого (згідно ст.66 КК України) є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого (згідно ст.67 КК України) є рецидив злочинів.

Крім того, при призначенні покарання слід враховувати те, що обвинувачений повністю визнає вину у вчиненому, розкаюється. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, цілі та мети покарання, сторони узгодили наступне покарання:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши покарання у вигляді 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, приєднати частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі не відбуте покарання призначене вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2020 за ч.2 ст.185 КК України і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі

Сторони розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснені йому наслідки укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснені засудженому наслідки укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого та тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого та тяжкого злочину, надання потерпілими письмових згод прокурору на укладення угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи ОСОБА_4 , ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, щире каяття, повне визнання вини, те що ОСОБА_4 , раніше судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

Питання щодо судових витрат слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.124 КПК України,

Питання щодо речових доказів слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.01.2021 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000725 від 03.05.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладену у присутності його захисника ОСОБА_5 , з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, і призначити ОСОБА_4
- за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

- за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 даним вироком суду приєднати частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 06.01.2021 року до набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залиши без змін тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз:

- від 15.05.2020 року за № 19/104-10/1/502 у сумі 653,80 грн.

- від 23.07.2020 року за № 19/104-10/1/635 у сумі 980,70 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Заводського районного суду від 13.08.2020 року, а саме мобільний телефон «NeffosC9A», модель TP706A, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2

Речові докази:

- дві частини ланцюжка, виготовленого із медичного золота, які зберігаються в камері схову речових доказів Кам`янського ВП ГУНП України (квитанція порядковий номер 000091) повернути ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон «Neffos С9А», модель ТР706А, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , повернутий потерпілому ОСОБА_6 залишити у нього.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1