Справа № 462/4667/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001642 від 20.05.2019 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, безробітного, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє Залізничним районним судом м. Львова від 23.05.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., який не сплачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 20.05.2019 року, близько 10 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Сільпо», у якому здійснює свою діяльність ТзОВ «СІЛЬПО-ФУД», який розташований по вул. Широкій, 87 в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, взяв продукти харчування, а саме: плитки шоколаду Мілка з начинкою какао і кусочки печива «Орео» у кількості 9 штук (вартістю за 1 штуку 31, 03 грн., без ПДВ), плитки шоколаду молочний «Рошен» з шоколадною начинкою і вафлями у кількості 11 штук, (вартістю за 1 штуку - 15, 59 грн. без ПДВ), а також шампунь бальзам «Хелден Шолденс» 2 в 1 у кількості 2-ох штук (вартістю за 1 штуку 99, 20 грн. без ПДВ), після чого, таємно поклав вказані продукти харчування та миючі засоби у кишеню дитячого візка та не оплативши їх вартості покинув приміщення магазину ТзОВ «СІЛЬПО-ФУД». Сума завданих збитків ТзОВ «СІЛЬПО-ФУД» внаслідок скоєного кримінального правопорушення становить 649 грн. 20 коп. (без ПДВ). Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та надав суду показання що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані ч. 2 ст. 185 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого, його вік, який щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимого, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. кримінального провадження 49, 51), міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, приймає до уваги його стан здоров`я на даний час, висновок органу пробації (а.с. 23-25), згідно якого, ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, тому суд вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, оскільки саме такий вид покарання вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці арешту.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2019 року у виді штрафу у розмірі 850 грн. - виконувати самостійно.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- DVD-R диск з відеозаписом з приміщення ТзОВ «СІЛЬПО-ФУД» (а. с. кримінального провадження 18, 21-22) - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: