Справа № 461/8313/20
Провадження № 1-кс/461/7464/20
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

17.11.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив:

слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке 02.10.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході обшуку у автомобілі «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, зокрема на: мобільний телефон марки Samsung в синьому корпусі з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , зі вставленою сім картою НОМЕР_4 .

Клопотання мотивує тим, що вказане майно має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використане як докази вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник в судовому засіданні клопотання заперечив, з мотивів необґрунтованості, вказав, що відсутні будь-які дані про причетність мобільного телефону до кримінального провадження. Також зазначив, що під час проведення обшуку були допущені порушення, які у подальшому можуть призвести до визнання даного доказу недопустимим.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що група осіб, у період з 2019 року по даний час, перебуваючи на території міста Львова, шляхом обману, використовуючи підроблені документи заволодівають об`єктами нерухомості, які перебувають у комунальній та спільній сумісній власності. 13.11.2020 року, на підставі ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук у автомобілі «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 в ході було вилучено вказані у клопотанні речі.

Вилучені в ході обшуку предмети постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення обшуку майно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, могло бути використано під час вчинення злочину, потребує додаткового дослідження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучених речей має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Доводи захисника щодо необґрунтованості клопотання спростовуються його матеріалами, з яких вбачається, що у межах даного кримінального провадження необхідно перевірити зв`язок осіб які є фігурантами кримінального провадження на предмет їх причетності до злочинних дій, зокрема перевірити способи спілкування між фігурантами провадження та засоби, які вони використовували, в тому числі мобільні телефони. Доводи стосовно допустимості даного доказу підлягають оцінці при прийнятті остаточного рішення в даному провадженні.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність належних доказів, які вказують на ймовірне вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку у автомобілі «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, зокрема на:

-мобільний телефон марки Samsung в синьому корпусі з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , зі вставленою сім картою НОМЕР_4 .

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити заінтересованих осіб (володільців) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1