Справа № 165/766/19 Провадження №11-кп/802/348/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000276 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин;
за ч. 3 ст. 297 КК України на чотири роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із розрахунку за правилами ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі на строк чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання (з дня його прибуття до місця відбування покарання за правилами ч.2 ст.57 КВК України).

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення за період з 11 березня 2019 року по день його прибуття до місця відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 до прибуття його до місця відбування покарання залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.
ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він, в період часу з 22 год. 17 січня 2019 року по 09 год. 18 січня 2019 року, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, із м`якого кутка в кухні вищевказаної квартири, таємно викрав вживаний мобільний телефон марки "Soni", модель "XPERIA Z5 Dual", вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №213 від 15 квітня 2019 року становить 3666,67 грн., у якому була вмонтована сім-карта оператора мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_1 , вартістю 15 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 10 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3691,67 грн.
Крім цього, 09 березня 2019 року, близько 13 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на міському кладовищі, розташованому поряд з мікрорайоном Шахтарським у м. Нововолинську, діючи з умислом, направленим на наругу над могилою, із корисливих мотивів, маючи мету на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на місці поховання ОСОБА_11 , грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, демонтував споруду могили ОСОБА_11 , яка відповідно до ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" виразилася в самовільному пошкодженні надмогильної споруди, а саме: демонтажу за допомогою фізичної сили рук, використовуючи лопату, відкопав два металеві швелера довжиною 3 м, товщина металу 5 мм, шириною 95 мм, загальною вагою 60 кг, вартістю 300 грн. після чого, переконавшись у тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно заволодів вищевказаними швелерами, які служили опорою під пам`ятник на могилі. Тим самим, ОСОБА_8 вчинив наругу над місцем поховання ОСОБА_11 , що виразилось в демонтуванні надмогильної споруди та крадіжки майна з місця поховання, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 300 грн.
Також, 11 березня 2019 року, близько 13 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на міському кладовищі, розташованому поряд з мікрорайоном Шахтарським у м. Нововолинську, діючи з умислом, направленим на наругу над могилою, із корисливих мотивів, маючи мету на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на місці поховання ОСОБА_13 , грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, демонтував споруду могили ОСОБА_13 , яка відповідно до ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" виразилася в самовільному пошкодженні надмогильної споруди, а саме: демонтажу за допомогою фізичної сили рук, використовуючи лопату, відкопав три металеві рейси довжиною 1,65 м, товщина металу 90 мм, шириною 50 мм, висотою 10 см, загальною вагою 45 кг, вартістю 225 грн., після чого, переконавшись у тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно заволодів вищевказаними рейсами, які служили опорою під пам`ятник на могилі. Тим самим, ОСОБА_8 вчинив наругу над місцем поховання ОСОБА_13 , що виразилось в демонтуванні надмогильної споруди та крадіжки майна з місця поховання, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 225 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок в частині призначеного покарання, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Так, в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 прохає призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, при цьому не зазначає в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та яких саме обставин при призначенні покарання не враховано місцевим судом.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , місцевий суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
А обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.
Отже, місцевим судом враховано вказані обставини і особу ОСОБА_8 , та обрано обвинуваченому мінімальне покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією ч.3 ст.297 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання суду апеляційної інстанції, наявні в даному кримінальному провадженні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , не можуть істотно знижувати ступінь тяжкого вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставин, вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, не можуть слугувати підставою для застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.69 КК України.
На думку апеляційного суду покарання, призначене на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим місцевим судом ОСОБА_8 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням наведеного, підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.69 КК України з мотивів, апеляційний суд не знаходить.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2020 року щодо нього без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою у той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: