ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №639/7422/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11кп/818/781/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна не відбутої частини покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

-10.03.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі. У строк відбування покарання згідно ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 01.12.2015 року по 13.06.2017 року. За ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.06.2017 року строк попереднього ув`язнення з 11.03.2017 року по 13.06.2017 року зарахований за правилами ч.5 ст.75 КК України.

-початок строку: 01.12.2015р., кінець строку: 20.05.2022р.,

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, шляхом переведення до виправного центру. Зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що він займається суспільно корисною працею, дотримується встановленого режиму відбування покарання, приймає участь у соціально-виховній роботі, має три заохочення. Також зазначив, що має бажання відшкодувати завдану злочином шкоду, однак через низьку заробітну плату та відрахувань установою у нього залишаються кошти лише на предмети першої необхідності. Відзначив, що у виправному центрі у нього б було більше можливостей для погашення позову, оскільки там більше коштів надходить на особистий рахунок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу, має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 16 жовтня 2019 року встановлено, що останній знаходиться в місцях позбавлення волі з 01.12.2015 року, за час перебування в установі виконання покарань №27 м.Харкова характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що мав одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому порядку, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 29.06.2017 року відбував покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія №18», де характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що мав одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому порядку, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 27.07.2017 року перебував в установі виконання покарань №27 м.Харкова. За час перебування до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 07.08.2017 року відбуває покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія №18».

За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримується правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за що тричі був заохочений, стягнень не має.

Відповідно до ст.118 КВК України засуджений ОСОБА_8 працевлаштований слюсарем складальником, до праці ставиться добре.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 16 жовтня 2019 року встановлено, що вину у скоєному злочині не визнав.

За вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.03.2017 року має позов на суму 83797 грн. та судові витрати на суму 613 грн. 80 коп..

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, який є умисним особливо тяжким, не погашений цивільний позов, а також оцінивши в сукупності дані, що характеризують особу засудженого та дані про його поведінку за весь період відбування покарання, дійшов обґрунтованого висновку, що на даний час засуджений своєю поведінкою не довів свого повного виправлення, а відтак про відсутність підстав для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_8 про те, що він дотримується встановленого режиму відбування покарання, то це не є підставою для застосування йому більш м`якого покарання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: