Справа №591/6465/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Клімашевська
Номер провадження 11-сс/816/49/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2020 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 та накладено арешт на речі і документи, вилучені 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, а саме:

1.Аркуші паперу із рукописними записами 22 шт.

2.Зошити із рукописними записами 5 шт.

3.Заява про приєднання до публічного договору про наданя послуг

4.Копія висновку експертного дослідження від 02.10.2020 №ЕД-19/111-20/48082-ФГ на 15 арк.

5.4 флеш-накопичувачів USB.

6.Коробки від телефонів Iphone 3 штуки з імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 , імеі1 НОМЕР_4 , імеі2 НОМЕР_5 .

7.Банківські картки НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

8.Тримачі до сім-карт з номерами НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 .

9. Три сім-карти «ВФ Україна», одна сім-карта «Лайфселл».

10. Системний блок чорного кольору «Artline».

11. Планшет Huawei імеі НОМЕР_16 із сім-картою «Київстар».

12.Телефон Blackberry Bold імеі НОМЕР_17 із сім-картою фіолетового кольору.

13. Телефон Nokia TA1203 імеі НОМЕР_18 із сім-картою «ВФ Україна».

14.Телефон Nokia TA1139 s/n НОМЕР_19 .

15.Телефон TECNO НОМЕР_20 із сім-картою «ВФ України» імеі НОМЕР_21 , НОМЕР_22 .

16.Телефон Honor чорного кольору JAT-LX1.

17.Телефон Iphone 11 імеі НОМЕР_23 із сім-картою «ВФ Україна».

18. Телефон Iphone 11 Pro MAX зеленого кольору імеі НОМЕР_24 із сім-картою «ВФ Україна».

Підставо для накладення арешту на вказане майно стало те, що слідчий довів визначені п.1 ч.3 ст. 132 КПК України обставини і те, що таке майно відповідає ст. 98 КПК України, тому арешт необхідний для збереження майна як речових доказів в даному кримінальному провадженні.

В задоволенні іншої частини клопотання накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, слідчому відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2020 року скасувати, та просив відмовити слідчому ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог скарги адвокат вказував, що ухвала слідчого судді не відповідає ст. 370 КПК України, а слідчим суддею, в ході розгляду клопотання, не дотримано міжнародного принципу судового розгляду, згідно з яким сторони повинні бути «ПОЧУТІ судом».

Так, слідчий суддя не вислухав, не оцінив та не дослідив в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадженні надані представниками ОСОБА_6 заперечення. Більше того, не дав обґрунтувань тому, чому суд бере до уваги одні докази та відкидає інші. Адвокат переконаний, що слідчий суддя упереджений, оскільки проявив явну прихильність до представників правоохоронних органів, тоді як правові підстави для накладення арешту на видане майно, взагалі були відсутні.

На думку адвоката, арешт майна не можливий і через те, що дане майно було виявлено та вилучено на підставі незаконної ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.10.2020 року про надання дозволу на обшук, оскільки вона була винесена без участі слідчого та прокурора та без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім цього, в ухвалі чітко зазначено на відшукання якого майна надано дозвіл, однак, воно не узгоджується з переліком того, на який було в подальшому накладено арешт.

Також, слідчий суддя не переконався в тому чи має слідчий ОСОБА_8 повноваження в даному кримінальному провадженні, скільки ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку на містить жодних відомостей про те, кому такий обшук дозволено, а зазначено лише прокурор/слідчий, без прізвищ та ініціалів. При цьому, наданий витяг з ЄРДР не може бути доказом підтвердження процесуальних повноважень. Матеріали справи не містять ні доручення начальника слідчому ОСОБА_8 на здійснення досудового розслідування, ні постанови про призначення групи слідчих.

Також, слідчий суддя не дав оцінки протоколу обшуку, зокрема не звернув уваги на відсутність у ньому описової частини і відеозапису, а також на те, що в протоколі відсутні відомості про те, чи володіє залучений до даної процесуальної дії спеціаліст відповідними знаннями, як не згадано і про індивідуальні ознаки кожної із речей. Щодо упакування майна, то воно теж відбувалось з порушенням немає відомостей про спосіб заклеювання, без номеру та без підписів.

Не звернув уваги суд і на положення п. 2 ч.2 ст. 168 КПК України відповідно до якої тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку забороняється. Ні клопотання, ні ухвала не містять доводів про те, що арешт необхідний з метою проведення експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити слідчому у задоволенні клопотання, думку прокурора ОСОБА_5 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги адвоката заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000312 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 190 та ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2020 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 та накладено арешт на речі і документи, вилучені 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Однак, дослідивши матеріали провадження, в сукупності з доводами апеляційної скарги представника власника майна, колегія суддів з вказаними висновками слідчого судді погодитись не може та вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Водночас, накладаючи арешт на майно слідчий суддя цих вимог закону не дотримався та не перевірив зокрема правову кваліфікацію злочину в якому здійснюється досудове розслідування та у кримінальному провадженні якого слідчим і було подано клопотання про арешт такого майна.

Як вбачається з витягу ЄРДР відомості до реєстру було внесено за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення факту вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень - за ч. 3 ст. 190 КК України по факту того, що мешканець м. Білопілля Сумської області діючи за попередньою змовою групою осіб здійснюють шахрайські дії шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, та за ч. 1 ст. 396 КК України по факту того, що мешканець Сумської області вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особи, що вчинила особливо тяжкий злочин. При цьому, жодних відомостей про осіб яких повідомлено про підозру, чи щодо самих осіб потерпілих, як витяг з ЄРДР так і самі матеріали кримінального провадження не містять.

Разом з тим, слід звернути увагу на склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, де предметом цього злочину може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий власник, володілець, особа, у володінні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства. Способом вчинення даного злочину є обман і зловживання довірою. Суб`єкт злочину загальний, а суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

З викладеного вбачається, що в злочині з правовою кваліфікацією за ст. 190 КК України обов`язково повинні бути потерпілі, тоді як в даному випадку, матеріали кримінального провадження взагалі не містять відомостей про них та заяв від осіб, яким заподіяна шкода.

Крім того, в ході апеляційного розгляду прокурором також не було доведено колегії суддів вказаного факту.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, між іншого, повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння , передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про арешт речей і документів, вилучених 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не обґрунтоване та передчасне, оскільки з нього та доданих матеріалів не можливо встановити безпосередньо факту вчинення кримінального правопорушення, тобто того, що вимагає п. 3 ч.2 ст. 173 КПК України.

Що стосується ч. 1 ст. 396 КК України, то в даному випадку не доведено того, що вилучене майно може бути речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Також, колегія суддів звертає увагу і на положення ч.1 ст. 218 КПК України відповідно до якої досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 12.11.2020 року органами досудового розслідування було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 . Однак, клопотання про накладення арешту на вилучене в ході цього обшуку майно подано слідчим СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 .

В ході апеляційного розгляду з матеріалів справи колегією суддів не встановлено, а прокурором не доведено того, що ОСОБА_6 , у якого проводився обшук, вчинив злочин, злочини саме на території м. Суми чи Сумської області, а тому повноваження слідчого ОСОБА_8 на звернення з клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_6 є сумнівними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на речі і документи вилучені 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , за його необґрунтованістю.

З огляду на вказане, зокрема на те, що вимоги апелянта підлягають до повного задоволення, колегія суддів, в аналіз інших доводів його апеляційної скарги не вдається.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 412, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000312 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч. 1 ст. 396 КК України, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про накладення арешту на речі і документи вилучені 12.11.2020 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3