печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України майора поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000127 від 16.02.2019, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2020 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління НП України майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням із старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000127 прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000127 від 16.02.2019, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000127 від 16.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами створив та очолив стійке об`єднання для спільного вчинення особливо тяжких злочинів, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортними засобами, а також чужим майном шляхом обману (шахрайство), що відбувалися систематично та відповідно до єдиного плану, відомого усім учасникам такої організації.
25.02.2020 о 11.56 год., в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
25.02.2020 ОСОБА_11 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в участі у злочинній організації та участі у злочинах вчинюваних такою організацією, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене злочинною організацією, що завдало великої матеріальної шкоди.
Обставини, викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_5 від 25.02.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: договір купівлі-продажу 6200/19/011432 щодо купівлі SkodaSuperB ОСОБА_12 ; документи з приводу реєстрації автомобіля Mercedes-BenzS 500 та SkodaSuperB ТОВ «СІЛЬГОСППОСТАЧ»; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17.02.2020 в якому зафіксовано обставини отримання автомобілів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в компанії «EUA Invest Group»; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 17.02.2020 в якому зафіксовано обставини отримання автомобілів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , та подальшого не повернення автомобілів і виплат; впізнання осіб за фотознімками від 17.02.2020 в якому ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , як осіб які взяли в оренду автомобілі та не повернули їх, після чого незаконно заволоділи ними; договори оренди автомобіля з подальшим викупом між ТОВ«ForsTrade» та «EUAInvestGroup»; заява ОСОБА_30 про повернення автомобіля до Поліції Чеської Республіки; договори про користування транспортним засобом та співробітництво у його лізингу між ТОВ«ForsTrade» та «EUAInvestGroup» (в особі ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 ОСОБА_31 , ОСОБА_9 ; протоколи обшуку від 25.02.2020 за місцем проживання ОСОБА_5 у ході яких вилучено документи з приводу автомобілів на іноземній мові, печатки «EUAInvestGroup», документи фірми «ForsTrade» з приводу оренди та передачі у користування автомобілів; протокол допиту свідка ОСОБА_32 від 25.02.2020, в якому зафіксовано обставини оформлення права власності на автомобіль SkodaSuperB; протокол допиту свідка ОСОБА_33 від 25.02.2020 в якому зафіксовано обставини перереєстрації автомобілів; протокол допиту свідка ОСОБА_34 від 25.02.2020 в якому зафіксовано обставини перереєстрації автомобілів; протокол допиту свідка ОСОБА_35 від 25.02.2020 в якому зафіксовано обставини перереєстрації автомобілів.; протокол огляду речей виявлених в ОСОБА_14 від 26.02.2020; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.
27.02.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.04.2020 року включно.
Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків передбачених КПК України, у сумі 3 076 876,93 грн. (три мільйона сімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят шість гривень дев`яноста три копійки), зо становить 1 463 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошовій одиниці.
21.04.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 25.05.2020 року включно.
15.05.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 01.07.2020 року включно.
Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків передбачених КПК України, у сумі 3 000 000 грн. (три мільйона гривень).
22.06.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 20.08.2020 року включно.
Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 1426 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 2 997 452 (два мільйони дев`ятсот дев`яноста сім тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.
11.08.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 09.10.2020 року включно.
Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 2 800 000 (два мільйони вісімсот тисяч) грн., у національній грошовій одиниці України.
Слідчий суддя виходить з наявних в наданих суду матеріалах даних про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 що ризики, заявлені стороною обвинувачення, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, при обранні запобіжного заходу не зменшились і на сьогоднішній час.
Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні. Зазначали, що вказана підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, а доводи скоєння інкримінованого злочину взагалі відсутні, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснювати дії, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не були доведені.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.
25.02.2020 о 11.56 год., в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
25.02.2020 ОСОБА_11 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в участі у злочинній організації та участі у злочинах вчинюваних такою організацією, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене злочинною організацією, що завдало великої матеріальної шкоди.Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України; його міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; строк фактичного проживання у цій місцевості, де він проживає, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт в певний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України майора поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000127 від 16.02.2019, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000127 від 16.02.2019, до 25.10.2020.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 25 жовтня 2020 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- уникати спілкування із іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 25 жовтня 2020 року включно.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1