Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/485/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Полетехніка» ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020, якою частковозадоволено клопотання слідчого СВ Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000148 від 10.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
представників власника майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020частковозадоволено клопотання слідчого СВ Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 та накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на вилучені під час огляду місця події від 09.11.2020: сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору; перевантажувальний бункер №400510 темно-зеленого кольору; перевантажувальний бункер №080050 темно-зеленого кольору; сівалку червоного кольору з №23101492; змішувальну бочку без встановленого номеру; два розкидачі добрив без встановленого номеру, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.В задоволенні іншої частини вимог клопотання про встановлення заборони користування вищевказаним майном та встановлення місця його зберігання на території ДП «СГ ДКВС України» - відмовлено.
В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя в ухвалі послався на доведеність матеріалами клопотання сукупності підстав та розумних підозр вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно, його можуть пошкодити, знищити, використати, перетворити або відчужити.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Полетехніка» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити у повному обсязі.

При цьому, апелянт вказує на те, що ухвала районного суду є незаконною та такою, що прийнята з істотним порушення вимог кримінально- процесуального закону з наступних підстав.

Отже, із переліку майна, на яке слідчий просить накласти арешт, відомий лише власник оприскувача «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору.

Проте, слідчим не додано жодного документа на підтвердження даного факту. Посилання у клопотанні на документи, що підтверджують право власності, зокрема: на митну декларацію, договір поставки №АЄВ-027/2019 від 02.05.2019 та заяву-вимогу на тимчасове повернення техніки вих №372 від 02.11.2020 є безпідставними, оскільки техніка придбавалась та ввозилась на територію України за ВМД, то правовстановлюючими документами на дану техніку можуть бути виключно інвойс, зовнішньоекономічний контракт та відповідна ВМД.

Крім того, оскільки в клопотанні слідчого не зазначено фактичних даних щодо адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками та користувачами вказаного майна, то на момент розгляду цього клопотання суд не виконав вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, а саме не здійснив судовий виклик власників майна для розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Висновок слідчого у клопотанні щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, не дозволяє зробити висновок про відповідність цього майна ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України, та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Представникам ТОВ «Полетехніка» постанова слідчого про визнання речовим доказом дій ознайомлення не надавалася, в судовому засіданні судом не оголошувалася.

В ухвалі слідчий суддя посилається на постанову про визнання майна речовим доказом на яке слідчий просить накласти арешт по кримінальному провадженню №0000148 від 10.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, проте не зазначає підстави та мету арешту майна, що зазначені слідчим у даній постанові.

У клопотанні про арешт майна слідчим також не визначено підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

До клопотання слідчим не додано належним чином завірений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У межах даного кримінального провадження підозра нікому не повідомлена. Даних, що здійснюється провадження відносно юридичної особи, не надано.

Вказує і на те, що мотивувальна частина клопотання є суперечливою. Так, в клопотанні зазначено «за результатами якої (інвентаризації) було встановлено, що на території підприємства знаходиться самохідний оприскувач та інша сільськогосподарська техніка, яка не перебуває на балансі підприємства. Також встановлено, що договір відповідального зберігання №Г-50 від 18 вересня 2020 року наданий представниками ТОВ «Агро Гюбі+». як підтвердження права на отримання сільськогосподарської техніки, не відповідає журналу реєстрації договорів ДП «СГ ДКВС України». Вказані у даному журналі, договори укладені під зазначеним номером «№Г-50» мають інший предмет».

ДП «СГ ДКВС України» не має жодного відношення до даної техніки,оскільки не є її власником.
На даний час оприскувач перебуває у власника майна ТОВ «Полетехніка» на законних підставах і товариство не має жодного відношення до господарських взаємовідносин зазначених підприємств та до укладеного між ними договору про відповідальне зберігання.

У клопотанні слідчого не зазначено підстави визнання техніки речовим доказом відносно договору відповідального зберігання №Г-50 від 18 вересня 2020 року, між ДП «СГ ДКВС України» та ТОВ «Агро Гюбі+», щодо укладення якого є сумніви у ДП «СГ ДКВС України».

Накладення арешту на майно, яке є власністю ТОВ «Полетехніка» без належних правових підстав обмежує право власності ТОВ «Полетехніка» в частині розпорядження арештованим майном.

Таким чином слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та виніс неправосудну ухвалу, що суперечить чинному законодавству.

Заслухавши доповідача, пояснення представників власника майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частокому задоволенню з таких підстав.
Так, згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Разом із тим, колегія суддів перевіривши матеріали клопотання приходить до висновку, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону при вирішенні питання про арешт вищевказаного майна, не перевірив належним чином доводи слідчого щодо законності підстав для накладення такого арешту, не перевірив кому конкретно, тобто якій саме особі, належить на праві власності вказане майно та чи стосується дане кримінальне провадження вказаної особи чи відповідає критеріям визначеним у статті 173 КПК України вказане майно.
Так, колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що ТОВ «Полетехніка» в рамках даного кримінального провадження№0001485 не є підозрюваною, обвинуваченою чи юридичною особою, щодо якої здійснюється дане кримінальне провадження, а тому не належить до жодної із категорій осіб, визначених положеннями ст. 170 КПК України, майно яких у даному випадку може бути предметом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.
Також, у судовому засіданні апеляційного суду представники власника майна ТОВ «Полетехніка» - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначили, що із переліку майна, на яке накладено арешт, відомий лише власник оприскувача «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору і він на даний час повернутий на відповідальне зберігання ТОВ «Полетехніка», а тому вони просять зняти арешт саме з нього, а інше майно, на яке ухвалою суду також накладено арешт, їх взагалі не цікавить, оскільки ТОВ «Полетехніка» не є їх власником.

Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційних вимог, а тому беручи до уваги вищевикладене колегія суддів приходить переконливого висновку, що при постановлені ухвали слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону належним чином не дотримано, оскільки, як у клопотанні слідчий, так і в ухвалі слідчий суддя, з достатньою повнотою не обґрунтували, яким саме чином арештоване майно, зокрема сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зокрема, не доведено та не обґрунтовано в достатній мірі, що вказане майно є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення воно на собі зберегло, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чому також не надав оцінки слідчий суддя та постановив оскаржувану ухвалу.
Тому, оскільки прокурором не доведено у клопотанні та у судовому засіданні необхідність арешту вказаного майна, а саме сільськогосподарського оприскувача «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору, власником якого є ТОВ «Полетехніка», а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому апеляційну скаргудиректора ТОВ «Полетехніка» ОСОБА_6 слід частково задовольнити, а постанову слідчого судді скасувати в частині у накладення арешту на сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, відмовивши у накладенні арешту на сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Полетехніка» ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020, якою частковозадоволено клопотання слідчого СВ Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000148 від 10.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України скасувати в частині накладення арешту на сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору, який вилучено під час огляду місця події від 09.11.2020 із забороною відчуження та розпорядження.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 в частині накладення арешту на сільськогосподарський оприскувач «New Holland» №PRCYS350VLPC04062 синього кольору, із забороною його відчуження та розпорядження - відмовити.

У решті дану ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2