Справа № 346/237/21
Провадження № 1-кс/346/57/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,.
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000016 від 12.01.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, депутатом не обирався, неодруженого, на утриманні нікого не має, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

Клопотання надійшло до суду 20 січня 2021 р.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника-
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, погодженого прокурором Коломийської місцевої прокуратури, в обгрунтування якого посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2021 р. приблизно о 19.08 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, через незачинені двері проник в приміщення ТОВ «Нова пошта» за адресою с. Коршів, вул. Шевченка, 30-б, Коломийського району, Івано-Франківської області, де в той час перебувала керівник вказаного відділення - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в залі вказаного приміщення ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, висловлюючи в адресу ОСОБА_8 вимоги щодо передачі йому грошових коштів, при цьому демонстративно тримаючи у руках предмет ззовні схожий на пістолет скеровуючи його безпосередньо на ОСОБА_8 , після чого остання будучи під постійним примусом відчинила металевий сейф звідки передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 17 350 гривень. В подальшому ОСОБА_6 із вказаними грошовими коштами місце вчинення кримінального правопорушення покинув, чим спричинив майнову шкоду.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у інше приміщення (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
20 січня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 20 січня 2021 вручено ОСОБА_6 .
Під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, за яким останньому оголошено підозру.
Зокрема, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0000016 від 12.01.2021; рапортом грпп Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 12.01.2021 про отримання 12.01.2021р. заяви та реєстрацію такої в ЄО за № 438 від 12.01.2021р.за ч.3 ст.187 КК України як розбій; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.01.2021 ; протоколами огляду місця події від 12.01.2021, від 13.01.2021, від 13.01.2021; довідкою по КП ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 13.01.2021; протоколами обшуку від 20.01.2021 та від 20.01.2021; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 20.01.2021; протоколом огляду предмету від 13.01.2021; а також іншими матеріалами кримінального провадження № 0000016 від 12.01.2021
Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1КПК України, а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; також підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_10 , не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та можливості незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, тобто не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Перелічені ризики є достатніми для застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просить задоволити так як ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,4,5ч.1 ст.177 КПК України, а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду так як підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, які йому загрожують у разі визнання судом його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопрушення, суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється, а також ту обставину, що підозрюваний ніде не працює та не має офіційних джерел доходу, не одружений, що в свою чергу призводить до відсутності стримуючих факторів переховування від органів досудового розслідування та суду і як наслідок уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце роботи потерпілої, її місце проживання, що підозрюваний навчався з потерпілою в одному учбовому закладі в с.Коршів Коломийського району, відповідно останній може впливати на неї шляхом залякування, погроз або іншим чином з метою зміни показань чи схиляти потерпілу щодо надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину. Також підозрюваний ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином так як на даний час вину у інкримінованому злочині не визнає, може вживати заходів щодо спотворення існуючих доказів або створювати інші докази як алібі для доведення своєї невинуватості, оскільки під час проведеного 20.01.2021 обшуку, за місцем проживання, в присутності понятих та учасників процесуальної дії із застосуванням відеофіксації ОСОБА_10 зізнався у вчиненому 12.01.2021 р. злочині та добровільно видав знаряддя вчинення злочину - предмет схожий на вогнепальну зброю, балаклаву, свої одяг, взуття в яких був одягнений в момент вчинення інкримінованого йому злочину, а також повідомив про причетність до вчинених ще попередніх інших злочинів. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення так як останній на даний час ніде не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, не одружений, злочин у вчиненні якого підозрюється відноситься до категорії корисливих злочинів, що в свою чергу доводить, що саме вчинення інкримінованого злочину призвело до здобуття незаконним шляхом коштів і не позбавить підозрюваного ОСОБА_10 в майбутньому будучи на волі вчиняти аналогічні корисливі злочини. Просить клопотання задовольнити та враховуючи п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.
Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу увиді тримання під вартою, вважають за можливе застосувати запобіжний захід не пов язаний з триманням під вартою у виді домашнього арешту цілодобово так як ризики зазначені прокурором є недоведеними, відсутні докази винуватості підозрюваного ОСОБА_10 , що ОСОБА_10 позитивно характеризується по місцю проживання, не буде переховуватись від слідства та суду так як заперечує свою будь-яку причетність до інкримінованого йому злочину. Крім того захисник зазначив, що не надано доказів та переконливих обгрунтувань, що саме тримання під вартою є єдиним можливим запобіжним заходом, а всі інші запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним у клопотанні ризикам. На його, захисника переконання, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово могло б уникнути будь-яких ризиків і були б більш співмірним та пропорційним.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
Згідно зі ст.ст.131-132КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Нормами частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченихп.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду так як підозрюється у вчиннні особливо тяжкого злочину санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється, ніде не працює, не має офіційних джерел доходу, не одружений; може незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки відомо місце роботи та проживання потерпілої; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_10 , що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, в судовому засіданні встановлено та доведено наявність та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та доходить висновку, що вагомість доказів та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, та прокурор у судовому засіданні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України,Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).
Згідно статті 5 §1(c)Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, що в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 покладається необхідність запобігання вищезгаданим ризикам , що надає підстави неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , його особу, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують зазачені вище ризики слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність застосувати до підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахування особи підозрюваного, способу вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Що стосується заперечень підозрюваного та його захисника, то суд вважає, що такі не є безумовними підставами для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на строк, що не перевищує 60 днів по 20 березня 2021 року, без визначення розміру застави.
Взяти підозрюваного ОСОБА_6 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Коломийську місцеву прокуратуру Івано-Франківської області.
Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1