Справа № 638/41/18
Провадження № 1-кп/638/273/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

За участю прокурора: ОСОБА_3

Обвинуваченого: ОСОБА_4

Захисника: ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0005254 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка, Балаклійського району, Харківської області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, середньою (спеціальною) освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
За ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2017, приблизно о 03:00 годин, ОСОБА_4 , перебував неподалік будинку № 202 по вул. Клочківській в м. Харкові. Рухаючись по вул. Клочківській, ОСОБА_4 , помітив, як на зустріч йому йшла ОСОБА_6 , яка тримала у руках належний останній мобільний телефон «Меіzu», модель «М570 Н РRО6», вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №23089 від 23.11.2017 складає 8883 гривні 00 копійок, який ОСОБА_7 , на відстані п`яти метрів від ОСОБА_4 поклала до кишені пальто. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний та корисливий умисел, діючи відкрито, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 декілька ударів в область голови, після чого штовхнув, в результаті чого ОСОБА_6 впала на землю, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження, у вигляді садна в області колінних суглобів, які відповідно до висновку експерта № 1201-2017 від 30.10.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 витягнув із кишені пальто належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Меіzu», модель «М570 Н РRО6» та зник з місця події, обернувши майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд.
Окрім цього, 01.11.2017, приблизно о 02:20 годин, ОСОБА_4 , разом із невстановленими під час досудового розслідування двома особами, рухався по вул.23 Серпня, у бік станції метро «23 Серпня». Рухаючись по зазначеній вулиці, ОСОБА_4 помітив з двома невстановленими особам ОСОБА_8 , який рухався попереду. Після чого, у ОСОБА_4 та двох, невстановлених під час досудового розслідування осіб, виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний та корисливий умисел, діючи у співучасті, ОСОБА_4 , з двома невстановленими під час досудового розслідування особами, схопили ОСОБА_8 за руки та нанесли останньому один удар в область обличчя. Після чого силоміць затягнули ОСОБА_8 за будинок, який розташований по АДРЕСА_2 та повалили останнього на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний та корисливий умисел, діючи у співучасті, ОСОБА_4 , разом з двома невстановленими під час досудового розслідування особами почали наносити ОСОБА_8 удари руками в область обличчя. Після чого відкрито заволоділи грошовими коштами у розмірі 600 гривень та мобільним телефоном «Хіоmі», модель «Redmi 4А», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №23090 від 23.11.2017 складає 1920 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_4 разом з невстановленими під час досудового розслідування двома особами, з місця злочину зник, обернувши майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд.
Окрім цього, 03.11.2017, приблизно о 12:00 годин, ОСОБА_4 знаходився у приміщенні магазину «Lifecell», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Науки, 14, де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Піонер мобільних підключень». Знаходячись у приміщенні магазину, на полиці стола, ОСОБА_4 помітив wi-fi-роутер «Нuаwеі», модель «Е5356s», в корпусі білого кольору, вартість якого,відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №23091 від 04.12.2017 складає 750 гривень 00 копійок, який було підключено до електромережі за допомогою зарядного пристрою. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний та корисливий умисел, діючи таємно, ОСОБА_4 від`єднав wi-fi-роутер «Нuаwеі», модель «Е5356s» від зарядного пристрою та тримаючи викрадене майно при собі з місця події зник, обернувши накрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 750 гривень 00 коп.
Окрім цього, 12.11.2017, приблизно о 00:20 годин, ОСОБА_4 , разом із двома невстановленими під час досудового розслідування особами, знаходився неподалік будинку № 50 по вул. С. Кузнеця в м. Харкові та рухались у бік вул. Клочківської.
Рухаючись по вулиці, ОСОБА_4 з двома невстановленими особами, помітили ОСОБА_10 , який розмовляв по належному йому мобільному телефону «Lenovo А6000». Після чого у ОСОБА_4 та двох невстановлених осіб виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний та корисливий умисел, діючи у співучасті, ОСОБА_4 , разом з двома невстановленими особами, повалили ОСОБА_10 на землю та почали наносити удари ногами в область голови. Після чого, відкрито заволоділи мобільним телефоном «Lenovo А6000», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 23086 від 23.11.2017 складає 800 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_4 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування двома особами з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.
Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав у повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Надав пояснення про те, що визнає всі обставини так, як вони встановлені органом досудового розслідування і доповнити йому нічого.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном, вчинене групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинене повторно та за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченого суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, наслідки для потерпілих, також повною мірою вивчені особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, понад три роки утримується під вартою, частково відшкодував шкоду потерпілій, яка заявила цивільний позов.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання не встановлені.
Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щиросердне каяття обвинувачених, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинувачених до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, суд призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті КК України.

З урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочинів, даних про його особу та обставин, що пом`якшують покарання, поведінки до та після вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, суд призначає покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі підлягає задоволенню у зв*язку з визнанням його обвинуваченим з урахуванням відшкодованої обвинуваченим шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 186 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі
В силу частини 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання час тримання засудженого під вартою у Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» з 17 листопада 2017року по 02 грудня 2020року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув*язнення за один день позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити з під варти із зали суду негайно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 7 000 гривень.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в розмірі 2376,00 гривень.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, вважати повернутими останньому, які знаходяться в матеріалах справи зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: