Справа №463/2139/16-к
Провадження №1-кс/463/4625/20
УХВАЛА
про відмову в задоволенні заяви про самовідвід судді

23 вересня 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду кримінальної справи за №463/2139/16-к (провадження №1-кп/463/581/20) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України (відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено за №0000524 від 22.04.2016 року), -

в с т а н о в и в :
В провадження судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 в порядку ст.35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 року передано матеріали кримінальної справи за №463/2139/16-к (провадження №1-кп/463/581/20) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України (відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено за №0000524 від 22.04.2016 року).
07.09.2020 року суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від розгляду вказаної кримінальної справи.
Згідно поданої суддею ОСОБА_3 заяви обґрунтованість та мотивованість заявленого самовідводу суддя ОСОБА_3 мотивує покликаючи на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Зазначає, що відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2017 року для розгляду справи №463/2139/16-к визначено суддю ОСОБА_5 , вилучено суддю ОСОБА_3 . Підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи стало закінчення терміну повноважень судді ОСОБА_3 (розпорядження керівника апарату суду №13 від 22.05.2017 року). Згідно матеріалів справи, суддею ОСОБА_3 , як головуючим суддею, була постановлена ухвала від 13 травня 2016 року про призначення до судового розгляду кримінального провадження за №0000524 від 22.04.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, тобто в підготовчому засіданні здійснювалась перевірка щодо наявності підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України. Крім цього, під час судового розгляду суддею ОСОБА_3 неодноразово були постановлені ухвали про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у визначений період доби. В ході судового розгляду допитувалась в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також постановлялась ухвала про привід свідка ОСОБА_10 .
Зважаючи на те, що під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, суддею ОСОБА_3 неодноразово висловлено правову позицію щодо процесуальних питань та підстав для призначення провадження до судового розгляду, а також в ході допиту свідків встановлювались обставини, які підлягають доказуванню у межах вказаного кримінального провадження, суддею з метою уникнення сумніву щодо його неупередженості заявлено самовідвід від розгляду кримінальної справи.
У зв`язку із запровадженням на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 на усій території України карантину з 12 березня до 3 квітня 2020 року, який в подальшому продовжено до 01 листопада 2020 року, розгляд заяви про самовідвід здійснювався без виклику учасників справи на підставі наявних матеріалів.

Оглянувши матеріали справи та вивчивши матеріали заяви про самовідвід, суд вважає, що в задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 75 КПК України, закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Аналізуючи наведені в поданій заяві про самовідвід обставини на предмет їх мотивованості та відповідності положенням ст.75 КПК України суд виходить з наступного.
Незважаючи на те, що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, уже перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 , та відповідно суддею по вказаній справі вчинялись відповідні процесуальній дії проводилось підготовче судове засідання, справа призначалась до судового розгляду, вирішувалось питання про запобіжний захід обвинуваченого, допитувались свідки та оголошувався їх привід тощо, однак справа суддею ОСОБА_3 не була завершена по суті з об`єктивних підстав завершення 5-річного строку призначення на посаду судді. Оскільки справа не була завершена по суті під головування судді ОСОБА_3 , а відтак останній не висловив своєї правової позиції щодо винуватості (невинуватості) обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, з урахуванням наданих сторонами захисту та обвинувачення доказів, а також отриманих в ході допиту свідків показів. Вчинення відповідних процесуальних дій по справі, проведення яких вимагає чинний КПК України, без відповідного їх аналізу та відображення у кінцевому процесуальному документі по справі не може бути підставою для заявлення самовідводу.
У зв`язку з цим суд в задоволенні самовідводу відмовляє.
Керуючись, ст.ст.75, 80, 81 КПК України, -

постановив :
В заяві про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду кримінальної справи за №463/2139/16-к (провадження №1-кп/463/581/20) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України (відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено за №0000524 від 22.04.2016 року) - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1