Провадження №1-в/331/113/2020
ЄУН № 331/4002/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника Олександрівського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2020 року у провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло подання начальника Олександрівського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Подання мотивоване тим, що під час перебування на обліку ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягався, згідно характеристики з місця проживання характеризується позитивно, згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення криміногенних потреб не виявлено. Іспитовий строк закінчився 26 жовтня 2020 року. Ураховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 78 КК України , ч. 2 ст. 165 КВК України просить вирішити питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник Олександрівського РВ філії ДУ «Центр пробації» до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд подання без його участі, подання підтримує у повному обсязі.
Прокурор залишила вирішення питання на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив задовольнити.
Судом із матеріалів особової справи встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном 3 (три) роки; покладено обов`язки відповідно до п 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.(а.с. 1-5).
На облік у філії ДУ «Центр пробації» взятий 24 січня 2019 року.
Відповідно до наявних у особовій справі листків реєстрації (а.с. 49 та а.с 144) ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію 2 рази, у матеріалах містяться докази поважності причин пропуску відмітки.
Згідно матеріалів особової справи до адміністративної відповідальності не притягався. Інших умов відбування іспитового терміну не допускав. Згідно форми оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення (а.с. 149-155) рівень ризику низький
У матеріалах особової справи міститься інформація про повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України від 13 грудня 2019 року.
Відповідно до листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у провадженні суду перебуває кримінальне провадження №1-кп/686/1056/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Провадження у справі тримає, підготовче судове засідання призначене на 07 грудня 2020 року.
Оцінюючи наявні докази суд виходить із наступного, зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч.1 ст.78 КК України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є не вчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.
При цьому, констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вважається невинуватою.
Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Також, вищезазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
При вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку (ст. 539 КПК України), суд має керуватись загальними засадами кримінального провадження, визначеними в ст.7 КПК України, серед яких презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України, за якою ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Комплекс вказаних положень нормативних актів вказує на те, що, загальними засадами кримінального процесу закріплено не тільки презумпцію невинуватості, а й вказано яким саме єдиним джерелом така презумпція може бути спростована вироком, який набрав законної сили.
Матеріалами подання встановлено, що вчинення нового кримінального правопорушення ОСОБА_4 під час іспитового строку не підтверджено вироком суду, що набрав законної сили, таким чином жодних підстав для спростування презумпції невинуватості у суду немає.
Відповідно до положень ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Відповідно до положень частини першої ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
З огляду на викладене, ОСОБА_4 виконані вимоги для звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Керуючись ст. 537 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року (ЄУН 640/10091/17 провадження №1-кп/640/718/17).
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1