Справа № 463/1335/21
Провадження № 1-кс/463/1080/21
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

11 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю с. Новий Іржавець Оржицького району Полтавської області, громадянину України, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який займає посаду старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , у військовому званні «старший сержант», раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб, з визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням на нього ряду обов`язків у випадку внесення такої застави, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000028 від 03.02.2021. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Зокрема, за даними слідства старший технік ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ДПСУ ОСОБА_5 31.01.2021 близько 15.00-16.00 год., перебуваючи в с. Сасово Виноградівського району Закарпатської області між місцевим жителем, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбулась зустріч в торговельній точці «АВС», під час якої ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 займатись переміщенням тютюнових виробів через державний кордон України в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , де він обіймає посаду старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 та в силу займаної посади зможе забезпечити ОСОБА_6 безперешкодне переміщення тютюнових виробів через державний кордон України на територію Румунської Республіки шляхом надання інформації про порядок охорони державного кордону, розміщення прикордонних нарядів на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 за умови надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди ОСОБА_5 в сумі 40 доларів США за кожен із переміщених ОСОБА_6 ящиків тютюнових виробів, при цьому використовуючи допомогу особисто знайомих ОСОБА_5 осіб, з числа місцевих жителів.
На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився, при цьому розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 та інших, наразі невстановлених осіб, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_5
08.02.2021 у період часу з 20.00 по 20.38 год. старший сержант ОСОБА_5 , всупереч інтересів служби та вимог ст.ст. 3, 6, 14, 19, 24, 33 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 6, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, «Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України» що затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.04.2016 №311, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на посаді старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою особистого мобільного телефону, надав ОСОБА_6 службову інформацію про час та місце несення служби прикордонними нарядами в районі 95 прикордонного знаку, за наявності якого ОСОБА_6 мав би можливість безперешкодно незаконно переміщати через державний кордон України поза пунктом пропуску тютюнові вироби.
09.02.2021 близько 15.20 год. ОСОБА_5 перебуваючи в автомобілі марки «Фольцваген Транспортер» білого кольору під керуванням ОСОБА_6 , д.н.з. НОМЕР_1 , неподалік приміщення АЗС «Маркет» за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, одержав від ОСОБА_6 800 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становило 22 132, 08 грн.), за вчинення ним дій з використанням свого службового становища, які полягали в наданні 08.02.2021 ОСОБА_6 , за допомогою особистого мобільного телефону, службової інформації про час та місце несення служби прикордонними нарядами в районі 95 прикордонного знаку, за наявності якого ОСОБА_6 мав би можливість безперешкодно незаконно переміщати через державний кордон України поза пунктом пропуску 20 ящиків з тютюновими виробами.
Одразу після цього ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а грошові кошти, які були предметом неправомірної вигоди у нього були вилучені.
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі шляхом перетину державного кордону. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний використовуючи своє становище може незаконно впливати на свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу. З огляду на обставини кримінального провадження та наявні ризики просить визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив. Вважає кваліфікацію дій підозрюваного невірною, а ризики недоведеними. Підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, є особою молодого віку та не має наміру ухилятись від слідства. Відсторонення підозрюваного від посади усуває ризик впливу на свідків. Вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Якщо слідчий суддя не погодиться з такими доводами, просить врахувати не найкращий матеріальний стан підозрюваного та зменшити розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 03.02.2021 року внесені дані за № 0000028 з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 368 КК України.
В межах цього кримінального провадження 09.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно протоколу затримання, ОСОБА_5 фактично затриманий 09.02.2021 о 15:28 год. після того, як його застали під час вчинення злочину.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
протоколами допиту свідка ОСОБА_6 від 03.02.2021, від 08.02.2021 та від 10.02.2021, який під загрозою кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві покази повідомив про вимагання в нього ОСОБА_5 неправомірної вигоди;
протоколом затримання від 09.02.2021, згідно якого у підозрюваного було виявлено та вилучено грошові кошти, які були предметом неправомірної вигоди;
іншими зібраними доказами, зокрема протоколом освідування від 09.02.2021, яке проводилось на підставі постанови прокурора від 09.02.2021.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детально розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким. З врахуванням вимог примітки до ст. 45 і положень ст. 75 КК України, до нього не може бути застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стосується тяжкого злочину.
Сам підозрюваний є працівником прикордонної служби та очевидно, обізнаний з способами та методами перетину державного кордону.
Незважаючи на пояснення сторони захисту, немає жодного іншого доказу, який би підтверджував міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Вказане в сукупності свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує та він не є мінімальним.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу займаної підозрюваним посади та в силу його авторитету і здобутих зв`язків по службі.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення свідка ОСОБА_6 який діяв під прикриттям і який надавав неправомірну вигоду має надзвичайно важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадження.
Також слід врахувати, що ймовірний злочин вчинено підозрюваним завдяки займаній посаді де не лише він несе службу з охорони державного кордону та не виключено, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні й інші особи.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідка існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним, особливо враховуючи той факт, що важливий свідок є лише один.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вказаний ризик слідчий суддя оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного, беручи до уваги також той факт, що вказаний ризик сторона обвинувачення в основному пов`язує із особою свідка, на якого може чинитись тиск або ж якому може бути заподіяно тілесних ушкоджень.
Зокрема, слід врахувати, що підозрюваний є особою молодого віку, раніше не судимий.
Зрештою, слідчому судді не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що підозрюваний може вчинити інший злочин на етапі досудового розслідування.
Тому, вказаний ризик слідчий суддя вважає недоведеним, а що стосується аргументів сторони обвинувачення про можливість вчинення тиску на свідка, то слідчий суддя вже врахував цю обставини при оцінці іншого ризику та немає необхідності враховувати її повторно.
У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Доказів про сімейний стан або про наявність осіб на утриманні сторона захисту не долучила.
Також, немає доказів про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, або ж про наявність у нього тяжких патологічних захворювань.
Підозрюваний працює на посаді старшого техніка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, має постійне місце роботи.
Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
В межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування двох ризиків, які є достатньо вагомими і тому, запобіжні заходи, які не пов`язані з позбавленням особистої свободи в межах даного кримінального провадження не зможуть запобігти вказаним ризикам, враховуючи також той факт, що обставини кримінального провадження свідчать про існування обґрунтованого припущення, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні й інші особи, які на даний час не встановлені.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження також доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, а тому, на думку слідчого судді такий запобіжний захід як домашній арешт не зможе повною мірою запобігти вказаному ризику, при тому що одночасно із таким запобіжним заходом як домашній арешт актуальними стають попередні ризики.
Наведені вище обставини в сукупності виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, а відтак, слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Обґрунтованість розміру застави.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК України).
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України (частини 1, 3 статті 26 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК).
Стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.
Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).
У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Повертаючись до обставин даної справи слідчий суддя враховує, що ймовірний злочин віднесений до категорії тяжких. Саме кримінальне провадження стосується сфери службової діяльності. Злочин є корупційний.
Крім того, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан підозрюваного дозволяє йому сплатити заставу у максимальному розмірі, визначеному законом для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.
Також, слід врахувати, що кримінальним правопорушення не заподіяно матеріальної шкоди, а фінансовий масштаб неправомірної вигоди не є значним.
Окремо слідчий суддя враховує доведені прокурором ризики та особу підозрюваного, про що детально було описано вище.
Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року.
На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Строк тримання під вартою згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
З врахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, установою для тримання його під вартою слід визначити гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_6 , що відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові задовольнити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з поміщенням на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_4 ).
Строк дії ухвали становить шістдесят днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з моменту фактичного затримання з 15:28 год. 09 лютого 2021 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 113 500 грн.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У випадку не внесення застави строк тримання під вартою закінчується 10.04.2021 року о 15.28 год.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16.02.2021 о 13:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1