Справа №949/1546/19
Провадження №1-кп/949/81/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000394 від 16 серпня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
14 серпня 2019 року біля 14 години ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в процесі сварки із ОСОБА_7 , що виникла з мотивів тривалих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень, кулаками обох рук наніс декілька ударів (точної кількості не встановлено) в різні частини тіла ОСОБА_7 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: зливної гематоми бокової та задньої поверхні грудної клітки острівчасто-зливного вигляду, приблизно овальної форми, травматичного розриву капсули та пульпи нижнього полюсу селезінки із гострою масивною внутрішньочеревною кровотечею, овальної гематоми поперекової ділянки зліва, синця грудо-поперекової ділянки посередині, які відповідно до висновку експерта №197 від 09.10.2019 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, внаслідок яких ОСОБА_7 померла.
Відповідно до направленого до суду обвинувального акту, затвердженого прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури від 12 жовтня 2019 року, за ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що 14 серпня 2019 року біля 14 години він, перебуваючи в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в процесі сварки із ОСОБА_7 , що виникла з мотивів тривалих особистих неприязних відносин,наніс кулаками обох рук не менше одного удару в ділянку тулуба ОСОБА_7 , чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_7 померла

В процесі судового розгляду, прокурором на підставі ст.ст.338, 341 КПК України було змінено обсяг обвинувачення після дослідження письмових доказів у даному кримінальному провадженні (висновку експерта №197 від 09 жовтня 2019 року, слідчого експерименту, проведеного із підозрюваним ОСОБА_4 ) та 01 липня 2020 року подано новий обвинувальний акт від 26 червня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку з необхідністю уточнення способу заподіяння та кількості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , які спричинили її смерть.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та дав суду показання, які відповідають обставинам, встановленим в ході судового розгляду, додатково пояснив, що того дня вони з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. Згодом, ближче до вечора вони разом пішли з дітьми на гойдалку, де перебували близько однієї години. Коли поверталися додому, купили ще пляшку горілки та сіли вдома вечеряти. Потім ОСОБА_7 почала кричати на ОСОБА_4 , звинувачувати його та вдарила долонею по обличчю. У відповідь ОСОБА_4 також вдарив її долонею по обличчю. Згодом, після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 знову почала кричати на ОСОБА_4 та вдарила його по обличчю, а у відповідь ОСОБА_4 штовхнув її кулаками, від чого вона впала на підлогу. Після цього він підняв її і положив на ліжко та ліг біля неї спати. Наступної ночі близько 03-30 год. він прокинувся і почав говорити до ОСОБА_7 , але вона не відповідала. Тоді він повернув її до себе і помітив, що вона не дихає. Після цього ОСОБА_4 побіг до сина, якому розповів, що ОСОБА_7 померла, а потім повернувся додому. Також ОСОБА_4 додав, що з ОСОБА_7 він прожив близько чотирьох років, підтвердивши, що між ними часто виникали суперечки, внаслідок яких він інколи її бив. Повідомив, що на початку літа 2019 року він також побив ОСОБА_7 з тих причин, що вона його словесно ображала. Шкодує про те, що так сталось, не хотів, щоб настала смерть ОСОБА_7 . При обранні міри покарання покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого просила суд врахувати його щире каяття, наявність у обвинуваченого дітей та те, що він раніше не був судимим та призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 - це її дочка. Через постійні сварки ОСОБА_4 з дочкою, ОСОБА_5 була вимушена забрати онуків до себе, тому весь час вони жили у неї, бо додому йти боялись. ОСОБА_4 неодноразово бив дочку та погрожував фізичною розправою. Через постійні факти побиття, ОСОБА_5 з дочкою звертались до правоохоронних органів. Одного разу дочка, через свою знайому переказала, щоб вона приїхала до неї, бо сама йти не може. Коли ОСОБА_5 приїхала, то побачила, що все тіло ОСОБА_8 було в синцях і ходити вона не могла. Через декілька днів вона запропонувала дочці повідомити про цей факт в поліцію, але та попросила цього не робити, бо ОСОБА_4 поб`є їх обох. Дочка їй неодноразово говорила, що чоловік її колись вб`є. Востаннє дочку живою вона бачила за день до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли та йшла в магазин. Станіслава була в синцях та трималася за бік. Біля 04-ї год.16 серпня 2019 року її збудив чоловік та сказав, що дочка померла, після чого вона зателефонувала до медсестри та пішла до будинку дочки. Зайшовши в будинок, вона звернула увагу, що в будинку було все вимито, замінена постільна білизна, а одяг на дочці був чистий. Згодом в шафі було знайдено футболку дочки, подушку і наволочку, на яких були наявні плями крові. З приводу міри покарання обвинуваченому, потерпіла просила застосувати максимальний термін позбавлення волі.

Крім визнання вини обвинуваченим, факт спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за викладених вище обставин підтверджуються документами, дослідженими та перевіреними у судовому засіданні, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують його винуватість, а також показами наступних свідків, зокрема:
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що безпосереднім свідком події він не був, але пояснив, що він є вітчимом ОСОБА_7 16 серпня 2019 року о третій годині ранку до нього прийшов ОСОБА_4 та сказав, що ОСОБА_7 вже немає, після чого ОСОБА_9 пішов з ОСОБА_4 до нього додому. Коли прийшов, то побачив ОСОБА_7 , у якої були сині губи. Після цього він доторкнувся до її шиї, але вона вже була холодна. До приїзду працівників поліції ОСОБА_4 залишався на місці і нічого не говорив. Також повідомив, що у 2018 році ОСОБА_7 була на четвертому місяці вагітності, однак, ОСОБА_4 вдарив її ногою і вона втратила дитину. У ОСОБА_7 постійно були синяки, оскільки ОСОБА_4 за будь-яку провину її бив. Декілька разів ОСОБА_9 їх розбороняв. ОСОБА_7 йому розповідала, що він часто перебував у п`яному вигляді і був неадекватний. У червні 2019 року ОСОБА_7 попросила забрати її від нього, оскільки боялася, що він її вб`є. Коли вони по неї приїхали, то вона була побита. Вони забрали її до себе додому, проте, у них вона перебувала місяць, а коли повернулась до ОСОБА_4 , то він знову її побив. За день до смерті у ОСОБА_7 він побачив синець на обличчі, а коли запитав що це, то вона розповіла, що її вдарив ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює патронажною медсестрою Перебродівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. 16 серпня 2019 року до неї зателефонувала мати потерпілої ОСОБА_5 та повідомила, що ОСОБА_7 померла, і що до цього, напевно, причетний її чоловік ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_10 зателефонувала до їхнього лікаря, яка на той час була в м.Рівне, а потім до водія з амбулаторії, з яким поїхали до будинку ОСОБА_7 . Коли вона зайшла в будинок, побачила там ОСОБА_4 , який сидів на лаві. Вона у нього запитала, що сталось, на що він відповів, що ОСОБА_7 померла. Коли вона переступила поріг кімнати, де знаходилась ОСОБА_7 , то побачила її лежачою на ліжку і пульсу у неї не було та вона вже була холодна. Після цього вона пішла до ОСОБА_4 і запитала, чи вона померла сама, чи він її побив, на що він відповів, що він її не бив. Далі ОСОБА_10 вийшла на вулицю і зателефонувала до старости та до дільничного, але слухавку вони не взяли, тому вона зателефонувала на лінію 102 і повідомила про смерть ОСОБА_7 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює на посаді старшого дільничного інспектора Дубровицького ВП. У 2017 році була заява, що ОСОБА_4 вчиняє насильство в сім`ї відносно ОСОБА_7 . По даному факту ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення насильства в сім`ї, який ним було скеровано на розгляд до суду. За наслідками розгляду протоколу ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт. Після цього скарг на нього більше не надходило. Коли одного разу прийшов до ОСОБА_4 додому, щоб забрати його в суд, то бачив у ОСОБА_7 синець і чув від жителів села, що між ними часто виникають суперечки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що він є старостою с.Переброди Дубровицького району Рівненської області. ОСОБА_4 з покійною випивали і на зауваження не реагували. ОСОБА_7 до нього два рази зверталась зі скаргами на свого чоловіка. Також скаржилась її мати, що ОСОБА_4 б`є її дочку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, але повідомив, що ОСОБА_7 - це його рідна сестра, яку ОСОБА_4 дуже часто бив. Між ними були постійні конфлікти, а тому були випадки, коли він приходив до них додому, щоб захистити сестру від ОСОБА_4 , який її бив. Інколи він з друзями приходив і розбороняв їх, оскільки між ними були постійні конфлікти. Коли ОСОБА_13 приїжджав із заробітків додому, то його сестра завжди була в синцях.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, але повідомив, що ОСОБА_4 - це його батько. В ніч, коли померла ОСОБА_7 , батько прийшов до нього і повідомив про це. Тоді його батько був п`яний, а тому ОСОБА_14 особливої уваги цьому не придав, нічого у нього не запитував і ліг спати, а на наступний день вранці біля його будинку була поліція і швидка допомога, тоді він зрозумів, що сталось.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, але повідомив, що ОСОБА_7 - це його онука, яку він тривалий час перед смертю не бачив. Про її смерть він дізнався від доньки. Відносини в ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були погані. ОСОБА_4 зловживав алкогольними напоями. Онуку ОСОБА_15 бачив не часто, а коли вона заходила, то у неї були синці, про які вона намагалась нікому не розповідати, але він знав, що вони були заподіяні ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що безпосереднім свідком події вона не була, але повідомила, що ОСОБА_7 була її сусідкою. Прожила вона з ОСОБА_4 разом близько чотирьох років. ОСОБА_7 їй розповідала що ОСОБА_4 її бив, через що вона ходила в синцях. За два дні до смерті вона бачила її з ОСОБА_4 біля свого будинку. Також вона розповідала, що інколи вона втікала до матері, а ОСОБА_4 тоді приходив і стукав у вікна, лякаючи тим самим дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка працює соціальним робітником пояснила, що безпосереднім свідком події вона не була, але повідомила, що покійна ОСОБА_7 була її сусідкою і вона іноді бачила її побитою. ОСОБА_7 вона бачила не часто, але коли вони зустрічались, то вона їй розповідала, що ОСОБА_4 її б`є.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що безпосереднім свідком події не була, але повідомила, що покійна ОСОБА_7 була її подругою. В червні 2019 року ОСОБА_18 зайшла до неї в гості та побачила, що вона лежала побита на ліжку. Тоді ж ОСОБА_7 попросила піти до її матері та сказати, щоб та забрала її додому. Проживши у матері певний час, вона знову повернулась жити до ОСОБА_4 . На обличчі ОСОБА_7 вона періодично бачила синці, а коли запитувала, хто це зробив, то та повідомляла, що ОСОБА_4 . Про смерть ОСОБА_7 стало відомо від товариша її співмешканця.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона працює вчителем початкових класів в Перебродівському НВК. ОСОБА_7 вона бачила досить часто, оскільки вчить її меншого сина і на її обличчі кожного разу бачила синці. ОСОБА_7 їй розповідала, що ОСОБА_4 її постійно б`є.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що безпосереднім свідком події вона не була, але повідомила, що покійну знала як односельчанку. Напередодні смерті вона приходила до неї в магазин з дитиною, щоб купити води. Також повідомила, що ОСОБА_4 з ОСОБА_7 час від часу купували в магазині алкоголь.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що безпосереднім свідком події вона не була, але повідомила, що з покійною ОСОБА_7 перебувала в дружніх стосунках. ОСОБА_4 із ОСОБА_7 проживав близько чотирьох років і відносини у них були погані. Про смерть ОСОБА_7 вона дізналась 16 серпня 2019 року. ОСОБА_7 розповідала, що ОСОБА_4 її постійно бив, від чого вона ходила в синяках. Інколи вона тікала від нього в ліс, де залишалась на ніч. Їхні діти жили в бабусі, бо ОСОБА_7 не хотіла, щоб вони бачили, як ОСОБА_4 її б`є.

Суд, дослідивши та проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , показання свідків, допитаних в судовому засіданні, вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і показання вказаних свідків не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, підтверджені в судовому засіданні та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події та ілюстративних таблицях до нього від 16 серпня 2019 року, з яких вбачається, що огляд проводився в будинку по АДРЕСА_1 у присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_9 та інших учасників, зокрема фельдшера ОСОБА_10 , де в ході огляду на спальному ліжку виявлено труп ОСОБА_7 з численими саднами (а.п.10-13);

- даними, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть №197 від 16 серпня 2019 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_7 є травматичний (геморагічний) шок. Гостра масивна внутрішня (внутрішньочерепна) кровотеча. S 36.7 Закрита тупа травма живота (травматичний розрив нижнього полюсу селезінки, гематома бокової та задньої поверхні грудної клітки та черевної стінки зліва). Y00 Напад із застосуванням тупого предмету (а.п.23);
- даними, що містяться в протоколі огляду трупа від 16 серпня 2019 року, з якого вбачається, що огляд проводився в приміщенні моргу "Сарненської ЦРЛ", що в м.Сарни Рівненської області в присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , за участю спеціаліста - судово-медичного експерта ОСОБА_25 та старшого інспектора криміналіста Сарненського ВП ОСОБА_26 . З даного протоколу вбачається, що на трупі виявлені множинні синці, садна та гематоми. Вилучено футболку з рожевими поперечними смугами та шорти, зразок крові, сліди пальців рук, зразки волосся з потиличної частини голови, зрізи нігтів з лівої та правої руки, які упаковані до сейф-пакетів та паперових згортків (а.п.24-28);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події та ілюстративних таблицях до нього від 16 серпня 2019 року за участю ОСОБА_4 в присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 на підставі добровільної згоди власника будинку, з якого вбачається, що огляд проводився в господарстві ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 (а.п.49-59);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2019 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей, наданих підозрюваним ОСОБА_4 при допиті його в якості підозрюваного по факту вчинення ним кримінального правопорушення, який проведено за участю підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_29 , статиста - ОСОБА_30 , залученого в якості спеціаліста - оператора відеокамери ОСОБА_31 та понятих: ОСОБА_32 та ОСОБА_33 із використанням безперервного відеозапису за допомогою цифрової відеокамери, який доданий до цього протоколу та був переглянутий в судовому засіданні. Під час його перегляду було встановлено, що проведений він був з дотриманням вимог ст.240 КПК України. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 розказав, яким чином та за яких обставин він наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.п.84-85).

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №197 від 09 жовтня 2019 року та ілюстративних таблиць до нього, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі на тілі трупа ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 1.17. зливної гематоми бокової та задньо-поверхні грудної клітки острівчасто-зливного вигляду, приблизно овальної форми (на площині до 17x15 см в межах 6-10 ребер зліва в межах задньо-пахвинної та лопаткової лінії топографічно з масивними темно-червоними крововиливами в підшкірно-жирову клітківку, в м`язеву тканину в межах гематоми) травматичного розриву капсули та пульпи нижнього полюсу селезінки із гострою масивною внутрішньочеревною кровотечею; 1.18, 1.19. овальної гематоми поперекової ділянки зліва, синця грудо-поперекової ділянки посередині (із крововиливами в жирову клітківку та м`язеву тканину в проекції нашкірних ушкоджень).
Вказані ушкодження виникли внаслідок множинних травматичних (ударних) дій тупим, тупим твердим предметом (предметами) і в доволі швидкій послідовності одне за одним. Ці ушкодження є прижиттєвими, могли бути заподіяні потерпілій в межах (приблизно) - від однієї до двох діб до моменту настання смерті.
Комплекс ушкоджень, що описаний в п.п. 1.17, 1.18, 1.19 (стосовно живих осіб) - має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння і знаходиться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Причиною смерті ОСОБА_7 була масивна закрита тупа травма живота (з розривом капсули та пульпи нижнього полюсу селезінки), що супроводжувалося гострою внутрішньочеревною кровотечею. Дана травма ( в своєму клінічному перебігу) - зумовила розвиток травматичного (геморагічного) шоку, зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи (а.п.118-129).
Оцінюючи надані докази відповідно до положень ст.94 КПК України, кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він заподіяв ОСОБА_7 умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть. Обвинувачений ОСОБА_4 , наносячи неодноразово удари в різні частини тіла, бажав заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, в тому числі і тих, що фактично настали, але не бажав її смерті.
До таких висновків суд приходить в результаті детального аналізу обставин події, огляду місця події, поведінки обвинуваченого протягом тривалого періоду їх спільного проживання до, під час і після нанесення тілесних ушкоджень, їх взаємини з потерпілою, що передували події та характер тілесних ушкоджень.
Показання обвинуваченого про те, що він не хотів, щоб в результаті його дій настала смерть ОСОБА_7 не виключать кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КК України, оскільки суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується виною у формі умислу (прямого чи не прямого). Ставлення винного до смерті потерпілого є необережним.
Відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину проти життя і здоров`я особи, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з умисною формою вини, та досліджує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку, оцінку скоєному, а також те, що він свою вину визнав, думку потерпілої, яка наполягала на суворості покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Судом досліджено дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, не перебував на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
В судовому засіданні прокурор та захисник просили врахувати обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Проте з такою позицією учасників суд не погоджується з наступних підстав.
Щире каяття засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілими та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанова ВС/ККС № 166/1065/18 від 18.09.2019 р.). Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатись від пережитого чи компенсувати їй перенесені страждання, чи полегшити душевний біль. А під час судового розгляду агресивно вступав з нею в суперчку, тим самим провокуючи її, у зв`язку з чим неодноразово виникала потреба в оголошенні перерви в судовому засіданні для надання можливості їй заспокоїтись. Також вибачення перед потерпілою суд не може врахувати, як наявність щирого каяття, оскільки лише після запитання захисника: "Чи не бажає обвинувачений щось сказати потерпілій?", він відповів, що вибачається, не висловлюючи при цьому щирого жалю.
Тому суд не може формально віднестися до визначення поняття щирості каяття, оскільки такого в процесі судового розгляду не встановлено, а ототожнювати його з визнанням вини є неприпустимим.
На підставі наведеного суд вважає, що обставин, які пом`якшують покарання відповідно до положень ст.66 КК України, - не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , які визначені ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
За таких обставин, беручи до уваги обставини скоєння злочину та дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання в межах санкції частини статті, за якою він засуджується у вигляді позбавлення волі ближче до нижньої межі санкції даної статті для дієвого виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
При вирішення, згідно із п.2 ч.4 ст.374 КПК України, питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд керується тим, що даним вироком суду визнається доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини та йому призначається покарання у виді позбавлення волі з поміщенням до установи закритого типу. Тому суд, із врахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.
Майнова шкода відсутня.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального Кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання, тобто з 16 серпня 2019 року.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше, ніж на 60 днів, тобто до 08 жовтня 2020 року включно, з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Речові докази:
- карту пам`яті марки "Kingston Micro SD", об`ємом 16 GB із маркуванням на ній 97190-Е04.А00LF, яка є додатком до протоколу допиту підозрюваного від 16.08.2019 року, яку поміщено до паперового конверту та опечатано печаткою для пакетів №206, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0000394 від 16 серпня 2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України - залишити при матеріалах кримінального провадження.
- футболку та шорти, належні ОСОБА_7 , зрізи нігтів з правої та лівої руки, які було поміщено до паперового згортку, волосся з голови ОСОБА_7 , які було поміщено до паперового згортку, сліди папілярних ліній, які було поміщено до спеціального пакету №НПУ ЕХР0225561, які приєднано до матеріалів кримінального провадження 0000394 від 16 серпня 2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України та передано до кімнати зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП України в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1