Справа № 202/6270/18
Провадження №1кп/202/42/2020
УХВАЛА

14 грудня 2020 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглядаючи в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 364 ч.2, 362 ч.3 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника власника майна, відносно якого накладено арешт адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду кримінального провадження, представником власника майна, відносно якого накладено арешт ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про скасування арешту із будинку АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді від 14 липня 2017 року, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Прокурор заперечував у задоволенні клопотання та скасуванні арешту на будинок АДРЕСА_1 , вважав це передчасним та таким, що не відповідає вимогам ст. 100 КПК України, обвинувачений не заперечував у задоволенні клопотання та скасуванні арешту майна.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту на майно, яке було визнано речовим доказом постановою прокурора ДМП №1 ОСОБА_7 від 20.06.2017 року, та у подальшому на яке ухвалою слідчого судді від 14 липня 2017 року було накладено арешт, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України, передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна с запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

З урахуванням вищевикладених норм діючого законодавства, а також виходячи з досліджених судом матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, відповідно до інформації Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, обтяження №10916806, 12095353, 11890162 накладалися в зв`язку із примусовим виконанням виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_9 , в той час, клопотання захисника не містить підтверджених даних щодо відсутності претензій із боку стягувачів до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 14 липня 2017 року на будинок АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту на будинок АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді від 14 липня 2017 року в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження,- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_1