ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1150/18 Номер провадження 11-кп/814/1015/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали судового розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИВЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 13 год 00 хв 12 жовтня 2020 року.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд послався на те, що оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, а будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою застосування відносно нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою, відсутні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що ОСОБА_7 страждає рядом хронічних тяжких захворювань і потребує спеціалізованого лікування, що є неможливим в умовах тримання під вартою.

Крім того, суду було надано підтверджуючі документи про захворювання ОСОБА_7 , його лікування та звернення за медичною допомогою в період знаходження провадження на судовому розгляді.

Зауважує, що слідчі органи, повідомляючи про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 України, не виконали вимоги п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України та не зазначили час скоєння злочину, а обґрунтованих та достатніх доказів матеріали обох проваджень не містять.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні адвокат та обвинувачений апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор просив відмовити у задоволенні апеляції сторони захисту за безпідставністю.

Мотиви суду
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000389 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року під час судового провадження обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому ухвалене судове рішення підлягає перегляду в апеляційному порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 вказаної статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано обрав останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції адвоката не відповідають обставинам справи та висновків суду не спростовують.

Висновок суду щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується матеріалами судового провадження , що вказують на порушення ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, під час досудового розслідування ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Проте останній покладених на нього обов`язків не виконував та протягом тривалого періоду до суду за викликом не з`являвся , у результаті чого до нього суд неодноразово застосовував привід та в подальшому він був оголошений в розшук.

Обґрунтованим вважає колегія суддів і ризик подальшого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий та ним неодноразово вчинялися кримінальні правопорушення під час іспитового строку чи під час розгляду іншого кримінального провадження щодо нього судом.

Не впливають на висновки суду доводи апеляції щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого , оскільки надані стороною захисту медичні документи не свідчать про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, чи неможливість отримання медичної допомоги в місцях позбавлення волі.

Не впливають на прийняте судом рішення також і надані в судовому засіданні апеляційного суду медичні документи. Оскільки , по-перше , дати відвідування медичних закладів не співпадають із датами судових засідань , а по-друге , і в цьому випадку він навіть не намагався повідомити суд про причини неявки.

Вважає необґрунтованими колегія суддів і позицію адвоката щодо відсутності доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

Так, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини , яка відповідно до національного законодавства є джерелом права , вимога розумної підозри передбачає наявність доказів , які об`єктивно зв`язують особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми , щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок обвинуваченого ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою здійснення подальшого судового розгляду.

Крім того , колегія суддів наголошує, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Проте він , протягом тривалого судового провадження жодного разу до суду не з`явися , чим грубо порушив покладенні на нього процесуальні обов`язки.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_7 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та доводи апеляції адвоката жодним чином не спростовує вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та, відповідно, задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3