ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001836 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проскури Кобеляцького району Полтавської області, з середньо-спеціальною освітою, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року від 19 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
28.07.2018 року близько 05 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. 35Д на вул. Січеславська Набережна у м. Дніпро, в ході раптово виниклого конфлікту з раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_10 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень раніше незнайомому потерпілому ОСОБА_10 .
В той же день, приблизно в 05 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у вище вказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , усвідомлюючи весь суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до потерпілого, невстановленим предметом, який має колючо-ріжучі властивості, який ОСОБА_7 , утримуючи в правій руці та використовуючи як знаряддя злочину, умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в область черева, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження останньому у виді: проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною на череві ліворуч (на відстані 124 см., вгору від підошовної поверхні стоп та на 3 см., ліворуч від умовної середньої лінії тіла), переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням лівої частки печінки та явищами внутрішньочеревної кровотечі.
Виявлене у нього тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч, спричиненого від механічної дії гострого предмету , який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв в область черева ліворуч, в напрямку згори донизу, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджуються характером рани (краї рани рівні, кінці гострі) та напрямком раньового каналу.
За своїм характером виявлене у потерпілого ОСОБА_10 , тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В апеляції:
- прокурор, не оскаржуючи обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування зазначив, що суд не врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення умисного, тяжкого кримінального правопорушення. Також вказує, що судом не було враховано, що обвинувачений мав предмет, який має колючо-ріжучі властивості, розумів можливі наслідки його застосування, і як наслідок своїми умисними діями спричинив тяжкі тілесні ушкодження.
- захисник вирок суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити ОСОБА_7 покарання, яке є співрозмірним його діянню та особі обвинуваченого.
В обґрунтування зазначив, суд не в повному обсязі врахував всі обставини справи, а саме ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні родину, не має скарг за місцем проживання, його відношення до вчиненого, відсутність судимостей, його молодий вік, а також не перебування на обліку у лікарів, а тому вважає, що висновок суду щодо неможливості застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України, є невірним.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора та потерпілого, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора, просили її задовольнити, проти апеляції сторони захисту заперечували, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, в апеляційній скарзі захисника та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційних скарг, як захисника з приводу суворості призначеного ОСОБА_7 покарання і необхідності застосування до нього положення статей 69, 75 КК України, так і прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання обвинуваченому ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно вироку, при обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, вирішуючи питання призначення покарання, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, наслідки та обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, те що він має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на що посилається в своїй апеляції, у тому числі і захисник, а також відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вказані обставини судом першої інстанції враховані в їх сукупності і призначене покарання визначено у виді позбавлення волі в межах мінімального строку інкримінованої санкції статті, що на переконання колегії суддів, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому не є занадто м`яким чи суворим.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, відсутні підстави, як для пом`якшення покарання обвинуваченому, так і для його погіршення з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах захисника та прокурора, оскільки судом призначене покарання є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4