Справа № 539/5016/19
Провадження №1-кп/548/80/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 року м. Хорол
Колегія суддів Хорольського районного суду Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження у кримінальному провадженні №0001414строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0001414по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.
В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики встановлені раніше не зменшились і на даний час існують, так як обвинувачений може впливати на свідків та потерпілу, крім того вказав, що тяжкість злочину, який інкримінують обвинуваченому може вплинути на те, що він буде уникати суду, а тому прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвокат ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Потерпіла ОСОБА_8 заперечувала щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , просила змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, яке мотивували тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України та вказані прокурором необґрунтовані та заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового процесу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованим йому злочинам, майновий стан, а також відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у колегії суддів відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, вказане свідчить про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може переховуватися від суду. Також у справі залишаються не допитані свідки, а тому у колегії суддів є підстави вважати, що обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на них.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, колегія суддів враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
Також при цьому колегія суддів враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Стверджувані ризики в даній справі переважають над принципом поваги до особистої свободи, на що звернув увагу Європейський суд з прав людини у справі «Борзих та інші проти України» від 25.06.2020 року.
Одночасно колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Так, у даному випадку кримінальне правопорушення яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 є особливо тяжким злочином. На думку колегії суддів конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.
На даному етапі колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала і до нього можна застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на необхідності призначення справи до судового розгляду, відсутності можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, колегія суддів вважає за необхідне ОСОБА_7 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 03.01.2021 року, включно.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження у кримінальному провадженні №0001414строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, задовольнити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити за безпідставністю.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити, на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 03.01.2021 року, включно.
Повний текст ухвали виготовлено 09.11.2020 року.
Ухвала суду в частині запобіжного заходуможе бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3