Номер провадження: 11-сс/813/1731/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.09.2020 року про повернення ОСОБА_7 його скарги на незаконне тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 було повернуто його скаргу на незаконне тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за відсутності відповідного судового рішення.

Мотивуючи своє рішення про повернення скарги заявнику, слідчий суддя зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою на підставі судового рішення, постановленого уповноваженим судом в ході судового провадження, зокрема, на підставі ухвали Приморського райсуду м. Одеси від 04.09.2020 р. про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначаючи про те, що слідчим суддею було порушено його право на доступ до правосуддя у зв`язку із відмовою розглянути його скаргу в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя залишив поза увагою те, що в межах кримінального провадження №0000078 на стадії судового розгляду йому запобіжний захід не обирався та він позбавлений волі не в порядку, встановленому законом.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути його скаргу до Малиновського райсуду м. Одеси для розгляду іншим суддею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 1 ст. 405 КПК України встановлює, що апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді 1-ої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його з-під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку із ризиком захворювання на COVID-19, та про зобов`язання відповідальних осіб ДУ «ОСІ» вивести його на лікування до визначеної ним стоматологічної клініки.

Відповідно до положень ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_7 щодо звільнення його з-під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку із ризиком захворювання на COVID-19, апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до норм чинного кримінального процесуального закону, ризик захворювання коронавірусною хворобою не є самостійною підставою для звільнення особи з-під варти, натомість, оцінці та врахуванню підлягають обставини, наведені у приписах ст.ст. 177, 178 та 194 КПК України, у зв`язку із чим колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні такого клопотання заявника.

Що стосується вимог ОСОБА_7 про зобов`язання відповідальних осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» вивести його на лікування до стоматологічної клініки, колегія суддів звертає увагу заявника на те, що апеляційний суд позбавлений можливості надавати вказівки адміністрації слідчого ізолятора щодо вивезення утримуваних під вартою осіб на лікування, натомість, відповідно до положень п.п. 1 та 2 п. 1 Розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Мін`юсту України №1769/5 від 14.06.2019 р., медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина, яка забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_7 частково та зобов`язати ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Одеській області» надати йому медичну допомогу, пов`язану із стоматологічним захворюванням.

Що стосується вимог заявника ОСОБА_7 про необхідність скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та призначення нового судового розгляду його скарги, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Відповідно до положень ч.ч. 2 та 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси із клопотанням про захист прав людини в порядку ст. 206 КПК України, в якому просив негайно звільнити його з-під варти, оскільки запобіжний захід у кримінальному провадженні, яке знаходиться на розгляді в суді 1-ої інстанції йому не обирався та він, як наслідок, утримується під вартою незаконно (а.с. 1-2).

Зі змісту оскаржуваної ухвали (а.с. 21) вбачається, що слідчий суддя фактично досліджував доводи, викладені у вищезгаданому клопотанні ОСОБА_7 та надавав їм оцінку, зокрема, дійшов висновку про те, що останній утримується під вартою на законних підставах, а саме на підставі ухвали Приморського райсуду м. Одеси від 04.09.2020 р. про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що наявні відомості у ЄДРСР.

При цьому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя допустив суперечності у постановленому судовому рішенні, оскільки, фактично розглянувши заяву ОСОБА_7 та дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення його вимог про звільнення його з-під варти, повернув останньому скаргу на підставі вимог п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України (скарга не підлягає розгляду в цьому суді).

Системний аналіз вимог кримінального процесуального закону свідчить про те, що рішення про повернення скарги виключає розгляд її по суті, а слідчий суддя в своєму рішенні фактично розглянув скаргу, проте рішення по суті скарги не прийняв, повернувши її з формальних підстав.

Водночас, чинним КПК України чітко не передбачено, яке рішення має право постановити слідчий суддя за результатами розгляду клопотання особи про захист прав людини в порядку ст. 206 КПК України.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в даному випадку, із використанням аналогії закону, при розгляді клопотання ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України, повинен був керуватись вимогами як ч.ч. 2 та 3 ст. 206 КПК України, так і вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України та постановити, за наявності до того підстав, відповідне рішення по суті клопотання.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст. 412 КПК України передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційний суд вважає, що існують підстави для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді із постановленням нової про повернення скарги на розгляд до Малиновського райсуду м. Одеси іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 206, 303, 304, 350, 370, 404, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку з ризиком захворювання на COVID-19.

Частково задовольнити клопотання ОСОБА_7 та зобов`язати службових осіб ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Одеській області»надати медичну допомогу ОСОБА_7 , пов`язану із стоматологічним захворюванням ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 07.09.2020 р. про повернення ОСОБА_7 його скарги на незаконне тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_7 на незаконне утримання його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в порядку ст. 206 КПК України в Малиновському районному суді м. Одеси, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4