Провадження № 1-кп/243/556/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю:

Секретаря судового засідання ОСОБА_2

Прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченого ОСОБА_4

Захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська, кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000746 від 28.10.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, раніше судимого

- 15.10.1998 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст.ст. 44,42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі; 29.06.2000 року звільнений відповідно до Закону України «Про амністію»;

- 19.10.2001 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області по ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі; 24.06.2004 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 09.02.2007 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області по ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.02.2010 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 6 днів;

- 22.03.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області по ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі; 12.11.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 06.03.2014 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області по ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 01.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк з 20.06.2013 року по 07.04.2014 року, звільнився 02.03.2017 року по відбуттю строку покарання

такого, що не працює та не навчається, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 будучи особою раніше судимою за вчинення умисних корисливих правопорушень, судимість за які не знята та не погашена та стосовно якого 19 липня 2019 року колегією суддів Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив умисне корисливе правопорушення проти власності при наступних обставинах:

Так, 14 вересня 2019 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився у квартирі за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у ванній кімнаті знаходилась пральна машинка марки Samsung модель «WF710Y4BKWQ», вартістю 5782 грн., яка належить ОСОБА_6 .

В той момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна, а саме зазначеної пральної машинки. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначену пральну машину, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_6 на зазначену суму. Після чого ОСОБА_4 викраденою пральною машинкою розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 27 жовтня 2019 року близько 19 години 00 хвилин, більш точний час судовим розслідуванням встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував в гостях у квартирі своєї знайомої ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де у гостинній кімнаті на ліжку ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2019» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3324 грн. 05 коп., який належить ОСОБА_7 .

В той момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону. Після того як ОСОБА_7 вийшла з гостинної кімнати до іншої кімнати квартири, ОСОБА_4 , скориставшись тим, шо остання за його діями не спостерігала, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначений мобільний телефон, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_7 на зазначену суму. Після чого ОСОБА_4 з місця події зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 27.10.2019 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході судового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у двір багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , де з метою зв`язування особистих відносин, очікував свою дружину ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_4 побачив ОСОБА_8 , яка зайшла у зазначений двір та покликав її до себе для розмови, на що остання погодилась та підійшла до нього. Під час розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останній з метою примусу ОСОБА_8 до спільного проживання з ним.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схватив за волосся ОСОБА_8 та потягнув її в темне місце зазначеного двору, де змусив її лягти на землю та з метою швидкого придушення волі потерпілої до опору та виконання його вимог, сів на неї зверху, прижавши колінами до землі руки останньої, після чого умисно наніс невизначену кількість ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя та головою в область носу ОСОБА_8 , після чого, схопивши ОСОБА_8 за волосся, затягнув останню з двору у квартиру АДРЕСА_5 зазначеного будинку, де проживає остання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , перебуваючи у гостинній кімнаті зазначеної квартирі, поклав ОСОБА_8 на диван, після чого взяв у кухонному приміщенні металеву кухонну сокиру, обухом якої наніс невизначену кількість ударів по голові та тілу ОСОБА_8 та не визначену кількість ударів кулаками правої та лівої руки по тілу, область обличчя та голови останньої.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_8 , було заподіяно наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку; множинні великі синці та синці округлої форми м`яких тканин обличчя, шиї, передньої поверхні грудної клітини, обох рук, обох ніг; крововиливи в білкову оболонку обох очей, слизову оболонку верхньої та нижньої губи; переломи кісток носу та стінок верхньощелепної пазухи, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючи для свого лікування строк більш 21 доби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у скоєні злочинів не визнав, суду показав, що 03.06.2019 року під час перебування в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» м. Бахмут, він перерахував на картку потерпілої ОСОБА_8 1000 доларів США, частину з яких у розмірі 4000 грн. вона використала для придбання пральної машинки, а частину для придбання автомобіля ВАЗ 2107. Коли він був звільнений з-під варти у липні 2019 року, він посварився з дружиною та вирішив продати пральну машинку, оскільки вважав її своєю власністю. Він зустрів біля будинку свою знайому Виту, якій за 100 доларів США продав пральну машинку, оскільки йому потрібні були кошти. Машинку він забрав з квартири своєї дружини за адресою АДРЕСА_2 . Він зареєстрований в цій квартирі, тому мав ключи. Восени 2019 року він дійсно перебував у квартирі потерпілої ОСОБА_9 , яка є сусідкою його дружини потерпілої ОСОБА_10 , але не викрадав мобільний телефон. Він ревнував свою дружини, бажав з нею поговорити і щоб ОСОБА_9 її не попередила, він, перебуваючи у квартирі потерпілої взяв її мобільний телефон з коробкою та поклав в коридорі в шафі для взуття. Зранку наступного дня він прийшов до квартири ОСОБА_9 та показав де знаходиться телефон, повернувши його потерпілій.

Після цього, в цей же день восени 2019 року він чекав потерпілу ОСОБА_8 та зустрів у дворі будинку за адресою АДРЕСА_4 біля під`їзду. Між ними виникла сварка, в ході якої він тричі рукою вдарив її по обличчі, але інших тілесних ушкоджень не наносив. Після цього він пішов. Вважає, що решту тілесних ушкоджень нанесла потерпіла собі сама.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини, його провина підтверджується дослідженими в судовому засіданні зібраними доказами, а саме поясненнями потерпілих, свідків та письмовими доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинувачений ОСОБА_11 її чоловік, який неодноразово їй спричиняв тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона зверталася до поліції, але пробачала його. У липні 2019 року він був звільнений із СІ-6 м. Бахмута під домашній арешт і мешкав в квартирі по АДРЕСА_2 . У вересні 2019 року вона його вигнала з квартири, оскільки він бив її.

Ввечері 14 вересня 2019 року, коли вона зі своєю сестрою ОСОБА_12 знаходилися на святкуванні дня міста, отримала від ОСОБА_13 СМС-повідомлення про те, що пральну машинку вона більше не знайде. Не розглядаючи повідомлення серйозно вона не відреагувала на нього. Коли повернулася додому, то з`ясувалося, що пральна машинка, яка знаходилась в ванній кімнаті - у квартирі відсутня. Вона зателефонувала в поліцію та повідомила свою матір, яка була власницею цієї машинки. На наступний день їй подзвонив ОСОБА_13 , просив примиритися, але вона відмовила.

27.10.2019 року приблизно 19-20 годині вона підходила до свого будинку по АДРЕСА_2 і у дворі біля першого під`їзду зустріла обвинуваченого, її квартира знаходиться у третьому. Він просив її примиритися та мешкати разом, обіцяв працевлаштуватися, але вона відмовила. Тоді він з метою примусити її мешкати разом з нею, своєю головою вдарив їй в обличчя, вона наклонила голову, взялася за обличчя та висловилась стосовно нього нецензурною лайкою. Після цього, вона повернулася до нього спиною і він ногою вдарив її в спину, від чого вона впала обличчям до низу на землю. Він схопив її за ворот одягу, підняв, повернув до себе, дістав з кишені ножиці та вдарив, але удар прийшовся між рукою та тілом (правим боком), оскільки він промахнувся та вдарив правою рукою в живіт, від удару вона спустилася на коліна. Після цього також наносив декілька ударів по голові, тілу, від яких вона котилася по землі, при цьому він не давав їй встати. Вже біля третього під`їзду він наказав їй встати, але вона від болю не могла. Коли наносив удари, весь час питав у неї, чи буде вона з ним жити. Скільки ударів він їй наніс вона назвати точно не може. Після цього, коли вона лежала на спині сів на неї зверху, зажав своїми колінами її руки, щоб вона не могла чинити супротив та став наносити удари по обличу та голові, кількість ударів назвати не може. Після цього витягнув із кишені ножиці, розкрив їй, вставив однім лезом в рот та наказав їй замовчати, інакше він розріже їй рота від вуха до вуха. Вона замовкла та стала просити зайти у квартиру, відчула, що вже захльобується своєю кров`ю, яка також йшла носом. Він припинив її бити, дав змогу піднятися та зайти додому. Дома вона попросила його надати змогу умитися, оскільки в очах був пісок. Він волікся і вона вибігла з квартири, але ОСОБА_13 наздогнав її, схопив за волосся (у неї було довге волосся на той час), накрутив на руку та потягнув назад до квартири. Там він поклав її на спину на диван у гостинній кімнаті та став наносити удари по обличчу та тілу. Через неякий час з кухні приніс сокиру для відбиття м`яса з металевою ручкою та почав обухом сокири наносити по всьому тілу удари з невеликою силою: по руках, ногах, тілу, грудній клітині. Вона декілька разів була без тями, але він приводив її до тями і знов починав бити. Це побиття продовжувалося всю ніч, приблизно до 8 години ранку, болі вона вже не відчувала. Вона просила у нього пити, але він не давав води. Потім взяв ніж та сказав, що відріже їй голову, але нічого не зробив. Вранці вона стала просити його, щоб він дав їй закурити, хотіла таким чином відволікти його, він сказав, що піде за цигарками, узяв ключи від квартири, вийшов і більше не повернувся. Потім зателефонувала їй сусідка, попросила відчинити двері, вона доповзла до дверей, відчинили і у під`їзді стояла ОСОБА_14 і ще одна сусідка, які викликали швидку допомогу та поліцію. В лікарні вона перебувала приблизно 10 днів, після чого втекла, оскільки ОСОБА_13 їй погрожував позбавленням життя. Вона лікувалася у стаціонарно, потім албулаторно, їй давали направлення на МТР, що вона виконала і ці документи надавала судово-медичному експерту. Додала, що під час того, як він наносив їй тілесні ушкодження весь час вимагав у неї мешкати з ним разом.

Вважає, що обвинувачений 27.10.2019 року був тверезий, оскільки запаху алкоголю не чула, але був дуже агресивний, навіть неадекватний. У квартирі по АДРЕСА_2 будь-яких речей обвинуваченого немає, ніяких покращень в житлі він не робив.

Додала, що пральну машинку купила мати її в магазині «Сузір`я» м. Лиман, де продається побутова техніка, яка вже використовувалася. Мати платила за неї приблизно 4 000 грн., точно вона не пам`ятає. Обвинувачений не має ніякого відношення до вказаних грошей. Дійсно обвинувачений, перебуваючи в тюрмі, на її картку надсилав гроші з вказівкою на які телефони вона повинна ці гроші перевести, що вона і робила. Декілька разів він надсилав їй кошти для придбання подарунків для дітей, однак вона ніколи не використовувала надіслані ним гроші для особистих цілей, а тим більше для придбання побутової техніки.

Пояснила, що 27 жовтня 2019 року обвинувачений показував їй телефон та сказав, що це ОСОБА_15 . Вона зрозуміла та впізнала телефон ОСОБА_9 по задній кришці з індивідуальними зовнішніми ознакам. Він пояснив, що забрав у ОСОБА_7 цей телефон, щоб вони не мали можливості з потерпілою спілкуватися та хотів продати ОСОБА_16 .

Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, наполягає на суворому покаранні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона мати потерпілої ОСОБА_17 , а обвинувачений її зять. У липні 2019 року вона в магазині «Сузір`я» м. Лиман придбала пральну машинку, що була у користуванні за 4 000 грн., при цьому домовилась із продавцем, що придбає у розстрочку двома платежами по 2 000 грн. В цей час у її доньки ОСОБА_17 зламалась пральна машинка і так як у останньої троє дітей, вона передала їй пральну машинку у користування. З магазину машинку одразу доставили ОСОБА_17 , доставку оплатила за власні кошти старша донька ОСОБА_12 . 14 вересня 2019 року ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в вечірній час перебували на святкування дня міста, їм зателефонувала сусідка та повідомила, що вікно квартири ОСОБА_17 вибито. Коли ОСОБА_10 приїхала додому по виявила, що пральна машинка відсутня. Вони повідомили поліцію та склади заяву про крадіжку. Приблизно через тиждень зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що пральна машинка знаходиться у дівчини ОСОБА_20 , що працює перукарем в перукарні, що розташована на зупинці суспільного транспорту у м. Лиман. Машинку ОСОБА_20 повернула. Під час допиту на досудовому розслідуванні вона надала чек на пральну машинку, що підтверджувала факт придбання саме нею цієї речі. ОСОБА_13 будь-яких грошей на придбання пральної машинки не надавав. Вона у квартирі АДРЕСА_6 не мешкає, але там перебувала її пральна машинку, яку вона надала потерпілій ОСОБА_10 для тимчасового користування.

Додала, що з 27.10.2019 року ОСОБА_18 була разом зі своїми дітьми у неї у гостях. Ввечері пішла додому, а 28.10.2019 року ОСОБА_10 їй зателефонувала та сказала, що їй погано та просила приїхати. Коли вона прихала додому до потерпілої, то побачила, що вона була побита. Сусіди викликали швидку допомогу та поліцію. Донька сказала, що побив її ОСОБА_13 . ОСОБА_18 лежала у лікарні приблизно 10 днів, а потім втекла, оскільки їй дзвонив та погрожував ОСОБА_13 .

Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, наполягає на суворому покаранні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 27.10.2019 року до неї у квартиру прийшов ОСОБА_13 з пляшкою горілки та став просити її, щоб вона поговорила з ОСОБА_21 , щоб остання погодилася з ним разом мешкати, при цьому вживав горілку та курив. Вони розмовляли. Вона, знаючи що він є крадієм, завжди, коли він заходив у квартиру до неї, ховала телефон під себе, що зробила і в цей раз. Потім ОСОБА_13 став приставати до неї, вона вскочила і побігла до кухні, при цьому телефон залишився на дивані, де вона сиділа. В цей час вона побачила, що він виходить у в руках у нього була коробка з телефону, що була у серванті. Вона зайшла до зали та побачила, що телефона немає, вибігла за ним на вулицю, але його вже не було. Як він викрадав телефон, вона не бачила, лише здогадалася, коли помітила коробку. В цей же день вона подзвонила у поліцію і повідомила, що ОСОБА_13 викрав у неї телефон. 28.10.2019 року у квартиру їй подзвонив ОСОБА_13 , коли вона відчинила, то він просив, щоб вона зателефонувала до поліції і повідомила, що начеб то вона знайшла телефон, але вона цього не зробила. Також сказав, що він «попрацював над ОСОБА_22 », маючи на увазі ОСОБА_10 . Вона з сусідкою ОСОБА_23 стали дзвонити та стукати у двері Вишні. Коли остання відчинила двері, то вона побачила, що ОСОБА_10 була вся побила, очей не було видно від пухлин, тіло у синцях, крові. Вишня відчинила двері і впала їм на руки. Вона викликала швидку, сусідці стало зле від побаченого. Вони затягли назад в квартиру ОСОБА_24 і побачили, що в квартирі у коридорі та в залі біля дивана була кров, подушка на дивані була залита кров`ю. Вишня пояснила, що ОСОБА_13 їй спричиняв ці тілесні ушкодження.

Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить визначити покарання на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що восени, дату точно не пам`ятає, приблизно о 21-22 годині, він разом з ОСОБА_16 йшли в районі автобусної зупинки ЖСК м. Лиман, де зустріли ОСОБА_13 , який запропонував їм придбати сенсорний телефон світлого кольору, який був у коробці, марки не пам`ятає. При цьому ОСОБА_13 зазначив, що телефон належить йому і терміново потрібні грошові кошти. Вони не придбали телефон.

Додав, що під час досудового розслідування його викликали працівники поліції та проводили з ним слідчі дії, а саме впізнання особи за фотознімками. ОСОБА_26 виклику до поліції та слідчої дії він не пам`ятає.

Під час огляду в судовому засіданні протоколу впізнання особи за фотознімками впізнав свої підписи, додав, що час, місце, події та обставини, викладені в протоколі відповідали дійсності на момент складання та підписання, будь-яких зауважень з приводу протоколу у нього не було. Додав, що він не пам`ятає, щоб він називав марку телефону. Разом з тим показав, що події мали місце давно, він може на теперішній час щось плутати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показав, що декілька місяців потому, у 2019 році йому зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що у нього є новий мобільний телефон з документами і він бажає його продати. Приблизно о 21 годині він разом з ОСОБА_9 зустрілися с ОСОБА_13 у м. Лиман на зупинці громадського транспорту «ЖСК», де останній показав їм мобільний телефон чи то Леново, чи то ОСОБА_28 , марки точно він не пам`ятає. До телефону була коробка та документи, коштував він 4 700 грн. чи 3 700 грн. Він зателефонував особам, які б могли придбати телефон, але нікому не був потрібен. Після цього всі розійшлись.

З потерпілою ОСОБА_29 він знайомий. Від співробітників поліції йому відомо, що у неї вкрали мобільний телефон.

Додав, що ОСОБА_30 його дружина, що працювала разом з ОСОБА_21 йому розповідала, що ОСОБА_31 розповідала ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_13 передавав на картку ОСОБА_17 гроші, які остання витрачала на продукти харчування, придбала автомобіль. Також ОСОБА_10 розповідала, що гроші, які передав ОСОБА_13 вона давала своїй матері і остання вже купувала пральну машинку. ОСОБА_32 розповіла, що у серпні 2019 року до ОСОБА_17 приходила її мати і ОСОБА_18 передала їй гроші.

В наступному йому особисто ОСОБА_18 розповідала, що вона посварилася з ОСОБА_13 , обвинувачений забрав пральну машинку і продав по сусідству жінці на ім`я ОСОБА_33 .

Під час огляду в судовому засіданні протоколу впізнання особи за фотознімками впізнав свої підписи, додав, що час, місце, події та обставини, викладені в протоколі відповідали дійсності на момент складання та підписання, будь-яких зауважень з приводу протоколу у нього не було. Додав, що він не називав марку телефону. Разом з тим показав, що події мали місце давно, він точно не пам`ятає як проходила слідча дія.

Додав, що він разом з ОСОБА_34 обвинувачуються по одному кримінальному провадженню, яке на теперішній час перебуває на розгляді в Костянтинівському суді Донецької області за ч. 3 ст. 187 КК України. Судове слідство триває.

Свідок ОСОБА_35 суду показав, що він на теперішній час є обвинуваченим у скоєні злочину, передбаченому ст. 115 КК України, судове слідство триває у Слов`янському міськрайонному суді. Запобіжний захід йому обраний тримання під вартою.

У середині червня 2019 року він с ОСОБА_13 знаходилися у одній камері в СІЗО № 6 м. Бахмут і чув телефонні перемовини обвинуваченого ОСОБА_13 з дружиною, з яких він зрозумів, що ОСОБА_13 по спеціальній програмі на картку банка або іншого телефону зі свого телефона передавав грошові кошти дружині, щоб остання придбала автомобіль ВАЗ та пральну машинку. Гроші передавав у кількості приблизно 1000 доларів США та 4 000 грн. Додав, що в СІЗО заборонено користуватися мобільними телефонами.

Свідок ОСОБА_36 суду показала, що вона з потерпілою ОСОБА_10 працювала разом у кафе «Меридіан» м. Лиман. Влітку 2018-2019 року вона чула телефонні розмови між ОСОБА_10 та її матір`ю під час якої остання казала матері, щоб вона прийшла до кафе та остання їй передасть грошові кошти. Вона бачила, що ОСОБА_10 рахувала грошові кошти, які отримала у банкоматі «Ощадбанку». Чи були ці кошти тими, що перераховував їх ОСОБА_13 не відомо. Але їй особисто казала ОСОБА_10 про те, що вона придбала пральну машинку за 4 000 грн та автомобіль за 20 000 грн. Це були кошти, ОСОБА_10 із місць позбавлення волі пересилав обвинувачений.

Стосовно конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 їй особисто нічого не відомо, але вона зустрічала ОСОБА_10 в магазині приблизно у двадцятих числах листопада 2019 року та остання жалілася на обвинуваченого. У Вишні на обличчі вона бачила тілесні ушкодження: синці та пухлини; на руках, ногах і тілі не бачила тому, що потерпіла була одягнена. Також ОСОБА_10 казала, що в неї болить голова і їй тепер потрібно їхати на консультацію та лікування до м. Краматорська.

Крім вищевикладених пояснень обвинуваченого, потерпілих та свідків, провина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Відповідно до Витягу з ЄРДР за №0000746 внесені відомості від 28.10.2019 року, а саме:

-правова кваліфікація ч. 2 ст. 185 КК України, внесені відомості, що 27.10.2019 року до ЧЧ Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , про те, що її знайомий ОСОБА_4 , таємно шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні квартирі АДРЕСА_7 , здійснив крадіжку мобільного телефону, чим спричинив матеріальну шкоду.

-правова кваліфікація ч. 2 ст. 122 КК України, внесені відомості, що 28.10.2019 року до Лиманського ВП надійшла заява ОСОБА_8 , яка просить вжити заходи до свого чоловіка ОСОБА_4 , котрий 27.10.2019 року знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно спричинив заявниці тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку; множинні великі синці та синці округлої форми м`яких тканин обличчя, шиї, передньої поверхні грудної клітини, обох рук, обох ніг; крововиливи в білкову оболонку обох очей, слизову оболонку верхньої та нижньої губи; переломи кісток носу та стінок верхньощелепної пазухи, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючи для свого лікування строк більш 21 доби;

-правова кваліфікація ч.2 ст. 185 КК України, внесені відомості, що 14.09.2019 року ОСОБА_4 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_6 , звідки вчинив крадіжку пральної машини Samsung, спричинивши матеріальні збитки ОСОБА_6 (а.с.117-120 том 1).

З протоколу огляду від 27.10.2019 року, проведеного на підставі дозволу потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до заяви останньої від 27.10.2019 року, вбачається, що місцем огляду є приміщення квартири АДРЕСА_7 , звідки у останньої було викрадено мобільний телефон та фототаблицями до протоколу(а.с.125-130 том 1).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 29.10.2019 року, предметом огляду є мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2019» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який надала для огляду відповідно до заяви від 29.10.2019 року ОСОБА_7 та фототаблицями до протоколу (а.с.131-1376 том 1).

Згідно постанови про визнання речовими доказами та їх збереігнання від 29.10.2019 року, мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2019» в корпусі чорно-бежевого кольору визнано речовим доказом по кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку (а.с.137-138 том 1).

З висновку № 5630 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 05.11.2019 року, вбачається, що залишкова вартість на момент скоєння правопорушення, тобто на 27.10.2019 року мобільного телефону марки «Huawei» модель «Y6 2019» в корпусі чорно-бежевого кольору становить 3 324 грн. 05 коп. (а.с.140-145).

У відповідність до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2019 року, за участю свідка ОСОБА_27 , останній впізнав свого знайомого ОСОБА_4 , який 27.10.2019 року на автобусній зупинці в м. Лиман показував йому мобільний телефон з коробкою «HuaweiY6», який пропонував продати та фототаблицями до протоколу, вказавши при цьому ознаки, за якими впізнає (а.с.203-205 том 1).

Свідок ОСОБА_37 суду показала, що вона була присутня у якості понятої приблизно 11-12 грудня 2019 року під час впізнання хлопцем за фотокартками особи. Події відбувалися в відділенні поліції м. Лиман. В кабінеті крім неї був слідчий, і ще інший понятий та особа, з якою проводилась слідча дія. Хлопець добровільно надавав пояснення та вказував на фотокартку особи, яку він впізнав. Після цього був складений протокол, який вона прочитала та підписала. На час складання протоколу все було зазначено вірно. На теперішний час вона події погано пам`ятає. Оглянувши протокол пред`явлення особи за фотознімками (а.с. 203-203 том 1) свої підписи впізнала.

Суд приймає протокол впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_27 , як належний доказ, оскільки він відповідає вимогам ст. 228 КПК України, при цьому були дотримані права ОСОБА_16 , як свідка. Суд не погоджується з поясненнями свідка ОСОБА_16 , стосовно тієї обставини, що він не вказував марку мобільного телефона при проведення даної слідчої дії, оскільки це спростовується показами свідка ОСОБА_37 , яка була понятою під час слідчої дії та підтвердила обставини, викладені у протоколі. Крім того, свідок і сам зазначив у своїх поясненнях, що події мали місце давно і точно він вже не пам`ятає, що казав при впізнанні ОСОБА_4 за фотознімками.

У відповідність до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2019 року, за участю свідка ОСОБА_38 , останній впізнав свого знайомого ОСОБА_4 , який 27.10.2019 року на автобусній зупинці в м. Лиман показував йому мобільний телефон з коробкою « ОСОБА_39 », який хотів терміново продати та фототаблицями до протоколу (а.с.206-208 том 1).

Свідок ОСОБА_40 суду показала, що приблизно 12.12.2019 року вона працювала у кафе «Заря» м. Лиман. Працівники поліції запропонували їй бути присутньою під час слідчої дії понятою. Вона зайшла до відділенні поліції м. Лиман Донецької області, де молодий чоловік впізнавав особу за фотокарткою та давав пояснення. Йому для впізнання надали аркуш паперу, де були фотокартки людей. Він пальцем показав на особу, яку впізнав і щось пояснював. Все було зафіксовано у протоколі. Додала, що права їй не роз`яснювали. Оглянувши протокол пред`явлення особи за фотознімками (а.с. 206-209 том 1) свої підписи впізнала, зазначила, що протокол відповідає подіям, що відбувалися на час проведення слідчої дії.

Свідок ОСОБА_41 суду дала пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_40 стосовно слідчої дій пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що відбувалася у грудні 2019 року. Додала, що на теперішній час вона детально слідчу дію не пам`ятає, але протокол складали, вона особисто його читала, права понятої їй роз`яснювалися, все що відображено у протоколі відповідає дійсності. Оглянувши протокол пред`явлення особи за фотознімками (а.с. 206-209 том 1) свої підписи впізнала

Суд приймає протокол впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_38 , як належний доказ, оскільки він відповідає вимогам ст. 228 КПК України, при цьому були дотримані права ОСОБА_38 , як свідка. Суд не погоджується з поясненнями свідка ОСОБА_38 , стосовно тієї обставини, що він не вказував марку мобільного телефона при проведення даної слідчої дії, оскільки це спростовується показами свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_42 , які були понятими під час слідчої дії та підтвердили обставини, викладені у протоколі. Крім того, свідок і сам зазначив у своїх поясненнях, що події мали місце давно і точно він вже не пам`ятає що казав при впізнанні ОСОБА_4 за фотознімками.

Згідно до протоколу огляду місця події від 28.10.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого суду Краснолиманського міського суду від 29.10.2019 року (а.с. 158-159 том 1), вбачається, що місце огляду є ґрунтова ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_4 , де в 15 метрах від під`їзду № 3 біля стовпа ЛЕП поверхня ділянки частково вкрита листям, що опали та на ділянці видні сліди волочіння та боротьби, в одному метрі від зазначеної ділянці виявлено недопалок цигарки LD violet. В подальшому огляд було проведено у квартирі АДРЕСА_6 , в коридорі зазначеної квартири виявлено пляму бурого кольору, при вході в гостину кімнату на підлозі праворуч від входу біля стіни виявлено молоток з дерев`яною ручкою, також на розкладному дивані, який знаходиться в гостинній кімнаті, лежить подушка, наволочка на якої в численних плямах бурого кольору, невизначеної форми та розмірів, в 25 см від дивану на підлозі лежить металева кухонна сокира. Відеозапис проведення огляду місця події зафіксовано на DVD-R диск VIDEX MAMBA 4,7 GB.

Під час огляду вилучено: один недопалок цигарки LD violet; один змив речовини бурого кольору; молоток; кухонну металеву сокиру; наволочку з подушки зі слідами бурого кольору (а.с. 152-155 том 1).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та їх зберігання від 28.10.2019 року, визнано речовими доказами:

-один недопалок цигарки LD violet;

-один змив речовини бурого кольору;

-молоток;

-кухонну металеву сокиру;

-наволочку з подушки зі слідами бурого кольору,

та передано до камери зберігання речових доказів Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №116/19 від 28.10.2019 року (а.с. 156-157 том 1). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.10.2019 року накладено арешт на тимчасово вилучене, під час огляду місця події від 28.10.2019 року по АДРЕСА_2 вищеперераховане майно (а.с. 160 том 1).

З висновку експерта № 72 від 30.10.2019 року, проведеного судово-медичним експертом, з вищою медичною освітою вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , 1989 року народження, даних медичних документів на її ім`я та у відповідь на поставлені питання, зроблено наступний висновок: при оглядуванні та при зверненні за медичною допомогою на тілі ОСОБА_8 малися тілесні ушкодження: струс головного мозку; множинні великі синці та синці округлої форми м`яких тканин обличчя, голови, шиї, передньої поверхні грудної клітини, обох рук, обох ніг; крововиливи в білкову оболонку обох очей, слизову оболонку верхньої та нижньої губи; переломи кісток носу та стінок верхньощелепної пазухи, могли утворитися від дії тупих предметів, чим могли бути кулаки рук людини та частини ніг взуті у взуття, задня частини кухонної сокири ( у вигляді молотка). Синці передньої поверхні шиї могли утворитися від дії тупого предмету, чим могла бути ручка кухонного молотка при здавлені нею шиї постраждалої. Всі тілесні ушкодження могли утворитися в один невеликий проміжок часу, в строк та за обставин, вказаних постраждалою і відносяться у сукупності до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як потребуючи для свого лікування більше 21 доби (а.с. 162-163 том 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.11.2019 року, проведеного на підставі дозволу ОСОБА_8 відповідно до заяви останньої від 08.11.2019 року, об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_6 , де у ванній кімнаті була відсутня пральна машина та фототаблицями до протоколу, також надано чек на придбання пральної машини Samsung (а.с. 177-182 том 1).

Під час допиту потерпілої 08.11.2019 року остання надала і у неї було вилучено товарний чек від 03.07.2019 року з магазину «Сузір`я», де зазначено, що продана пральна машинка «Самсунг» за 4000 грн. (а.с. 174-176 том 1).

Згідно до протоколу огляду предмету від 09.11.2019 року, було оглянуто пральну машину Samsung модель «WF710Y4BKWQ», яку добровільно надала відповідно до заяви від 09.11.2019 року ОСОБА_43 та фототаблицями до протоколу (а.с.184-188 том1).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та їх зберігання від 09.11.2019 року, визнано речовими доказами: пральну машину марки Samsung модель «WF710Y4BKWQ», яку передано під розписку потерпілій ОСОБА_6 ; товарний чек б/н від 03.07.2019 року, який залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження (а.с.189 том 1).

З висновку експерта № 5893 від 13.11.2019 року проведеного старшим судовим експертом лабораторії економічних та товарознавчих видів досліджень, що має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.1 «Визначеня вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» Донецькогоо НДІСЕ вбачається, що ринкова вартість на момент скоєння правопорушення, тобто 14.09.2019 року пральної машинки марки Samsung модель «WF710Y4BKWQ», складає 5782 грн. 00 коп. (а.с.191-195 том 1).

У відповідність до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2019 року, за участю свідка ОСОБА_44 , остання впізнала ОСОБА_4 , який 14.09.2019 року приніс їй додому та продав пральну машину Samsung та фототаблицями до протоколу (а.с.200-202 том 1).

Вказана слідча дія відповідає вимогам ст. 228 КПК України, при цьому були дотримані права ОСОБА_44 як свідка.

З протоколу слідчого експерименту від 13.12.2019 року, за участю потерпілої ОСОБА_8 , вбачається, що остання розповіла та продемонструвала обставини скоєного відносно неї кримінального правопорушення, а саме: перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 потерпіла показала на місце біля під`їзду будинку де 27.10.2019 року приблизно о 19 год. 00 хвилин її зустрів чоловік ОСОБА_4 , з яким вона з вересня 2019 року не мешкала, останній просив її жити разом за адресою: АДРЕСА_2 і коли вона йому відмовила, то ОСОБА_13 стоячи позаду неї штовхнув її у спину, а підійшовши ближче вдарив кулаком у живіт, від удару вона впала на землю. Після цього ОСОБА_13 відтягнув її в темне місце двору, де наносив удари ногами по її тілу, а потім, коли вона лежала на спині сів на неї зверху та наносив удари кулаками по її обличчю, кількість ударів вона не пам`ятає, також він дістав ножиці та пригрозив їй, що розріже рота, якщо вона буде кричати. Після того коли вона почала захлинатися кров`ю та кров побігла у неї з носа, вона попросила ОСОБА_13 щоб він припинив її бити та вона пішла до своєї квартири вмитися, він погодився, зліз з неї та вони пішли до квартири АДРЕСА_6 , коли вони йшли він постійно їй казав, що буде її бити доти доки вона не дозволить йому жити разом з нею. Коли вони зайшли до квартири, вона вирвалась від ОСОБА_13 та вибігла з квартири, але останній наздогнав її біля під`їзду, схопив за волосся та потягнув назад у квартиру АДРЕСА_5 , де затягнув її у гостину кімнату, зняв з неї увесь одяг, кинув її на диван, сів поруч з нею та почав наносити удари по обличчю, потім взяв кухонну сокиру та обухом з невеликою силою почав наносити їй удари по тілу, а саме по спині, рукам, ногам, грудній клітині. ЇЇ побиття продовжувалося усю ніч, з перервами, коли ОСОБА_13 зупинявся щоб попалити, інколи надавав їй попити води, заснути їй не давав бив або руками або сокирою, кількість ударів вона не пам`ятає, але їх було більше ніж п`ятдесят. ОСОБА_13 казав, що навчить її жити та не заспокоїться поки вона не надасть згоди жити з ним разом. Коли у 06 годині 30 хвилин задзвонив будильник ОСОБА_13 перестав її бити та сказав, що піде за цигарками, коли він пішов вона викликала собі допомогу у сусідці (а.с. 210-227 том 1).

Вказана слідча дія відповідає вимогам ст. 240 КПК України, при цьому права ОСОБА_8 як потерпілої не порушені.

Суд приймає до уваги протокол слідчого експерименту на участю потерпілої, в якому вона розповіла про події вчинення злочину та продемонструвала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, оскільки допитана в судовому засіданні зазначила, що всі слідчі дії з нею дійсно проводили, поняті були присутні, вона пояснення надавала добровільно слідчому, підписувала протокол, зауважень не було.

При дослідженні в судовому засіданні фототаблиць до вказаного протоколу встановлено, що відомості, викладені у протоколі слідчого експерименту від 13.12.2019 року відповідають зафіксованим на фотокартках обставинам та поясненням потерпілої, які вона надавала в судовому засіданні.

Можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілій за обставин, вказаних ОСОБА_8 під час слідчого експерименту підтверджена висновком судово-медичної експертизи.

Відповідно до висновку експерта № 101 від 18.12.2019 року, проведеного судово-медичним експертом, з вищою медичною освітою вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , вбачається що з даних медичний документів на її ім`я, даних протоколу слідчого експерименту, експерт зробив висновок, що тілесні ушкодження, виявлені 28.10.2019 року на тілі ОСОБА_8 могли утворитися при обставинах, про які остання вказує під час слідчого експерименту (а.с. 228-229 том 1).

Суд не приймає доводи сторони захисту стосовно того, що висновки судово-медичного експерта відносно тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_8 не відповідають фактичним обставинам з тих підстав, що мати останньої працює прибиральницею в цій установі, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеної обставини, впливу з її боку на висновки експерта або інших підстав сумніватися у висновках експертизи, окрім даної заяви, захистом суду надано не було.

Суд приймає як доказ висновки вищезазначених судових експертиз оскільки вони є повними, науково обґрунтованими, з додатками (ілюстрованим матеріалом у вигляді фото таблиць та схем), достатньо зрозумілими, не містять суперечностей з іншими даними справи, проведеними відповідними спеціалістами, що мають достатній стаж роботи, експерти попереджений по кримінальній відповідальності за дачу завідомо неправдивого висновку, призначені та виконані з дотриманням норм Кримінального та Кримінально-процесуального Кодексу, тобто є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 85-86 КПК України.

Таким чином враховуючи викладене, суд приймає пояснення потерпілих під час судового засідання та слідчих дій про беззаперечну причетність обвинуваченого у скоєнні злочинів, які останньому інкримінуються в даному судовому провадженні.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_27 в тій частині, що він зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 перераховував з місць позбавлення волі грошові кошти потерпілій для придбання пральної машинки. Свідок разом з ОСОБА_4 є обвинуваченими за кримінальним провадженням за ч. 3 ст. 187 КК України (а.с. 18-20 том 2). Суд також не приймає покази свідка ОСОБА_45 , який пояснював про факт перерахування грошових коштів ОСОБА_13 для своєї дружини для придбання автомобіля ВАЗ та пральної машинки у кількості приблизно 1000 доларів США та 4 000 грн. Свідок ОСОБА_46 є обвинуваченим у скоєні злочину, передбаченому ст. 115 КК України. Пояснення свідка ОСОБА_47 також судом не можуть бути взяті до уваги в той частини, що грошові кошти перераховував потерпілій ОСОБА_8 обвинуваченим для придбання автомобіля та пральної машинки у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до Наказу Міністерства юстиції № 1769/5 від 14.06.2019 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» визначено порядок одержання та відправлення грошових переказів

Частиною 1 пункту 4 зазначеного наказу встановлено, що ув`язненим та засудженим дозволяється одержувати грошові перекази (у національній валюті) через поштові відділення, банки або касу СІЗО, які відповідно до чинного законодавства зараховуються на їх особові рахунки.

Для відправлення грошового переказу родичам або іншим особам засуджений звертається з письмовою заявою до начальника СІЗО або особи, яка виконує його обов`язки, із зазначенням суми грошей, яку він має намір переказати. Про відправлення грошового переказу засуджений ознайомлюється з квитанцією під особистий підпис, яка долучається до його особової справи.

Разом з тим, а ні обвинувачений, а ні свідки не вказують на спосіб перерахування грошових коштів, передбачений Наказом Міністерства юстиції.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази кримінального провадження суд вважає, що пояснення вказаних свідків є такими, що направлені на сприяння ухиленню ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, крім того, вони не підтверджуються іншими доказами, що досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, аналізуючи вищезазначені письмові докази, пояснення свідків, які суд приймає, потерпілих, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою та зібраними і наданими стороною обвинувачення доказами, які є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку; прийняті судом пояснення є логічними, послідовними, підстави для сумніву у їх правдивості у суду не виникає, оскільки підстав для оговору не мають, зазначені особи не дискредитували себе перед судом.

З урахуванням викладеного, суд критично розцінює пояснення обвинуваченого під час судового засідання стосовно невизнання своєї провини та зазначає наступне.

Обвинувачений пояснив, що 03.06.2019 року під час перебування в СІЗО № 6 м. Бахмут, він перерахував на картку потерпілої ОСОБА_8 1000 доларів США, частину з яких у розмірі 4000 грн. вона використала для придбання пральної машинки, а частину для придбання автомобіля ВАЗ 2107. Коли він був звільнений з-під варти у липні 2019 року, він посварився з дружиною та вирішив продати пральну машинку, оскільки вважає її своєю власністю. Він зустрів біля будинку свою знайому Виту, якій за 100 доларів США продав пральну машинку, оскільки йому потрібні були кошти. Машинку він забрав з квартири своєї дружини за адресою АДРЕСА_2 . Він зареєстрований в цій квартирі, тому мав ключи.

Аналізуючи зазначені пояснення ОСОБА_13 , суд не приймає зазначені пояснення, оскільки вони спростовуються показами потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що для придбання машинки вона отримувала кошти від своєї матері, також ці покази підтвердила сама мати потерпіла ОСОБА_6 . Факту перерахування грошових коштів ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_48 сторона захисту суду не надала, разом з тим, потерпіла ОСОБА_6 на підтвердження придбання саме нею пральної машинки надала суду квитанцію про придбання пральної машинки «Самсунг» за 4000 грн. в магазині «Сузір`я».

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого стосовно того, що восени 2019 року він не викрадав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_9 у зв`язку з наступним. Так ОСОБА_13 показав, що перебував у квартирі потерпілої ОСОБА_9 , що є сусідкою його дружини потерпілої ОСОБА_10 . Оскільки він ревнував свою дружини, він бажав з нею поговорити і щоб ОСОБА_9 її не попередила, він, перебуваючи у квартирі потерпілої взяв її мобільний телефон з коробкою та поклав в коридорі в взуттєву шафу. Зранку він прийшов до квартири ОСОБА_9 та показав де знаходиться телефон, повернувши його потерпілій.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що вона особисто побачила, як ОСОБА_13 виходив з зали її квартири і в руках у нього була коробка з телефону, що була у серванті. Вона зайшла до зали та побачила, що телефона немає, вибігла за ним на вулицю, але його вже не було. Як він викрадав телефон, вона не бачила, лише здогадалася, коли помітила коробку.

Крім того, допитані свідки показали, що дійсно ОСОБА_4 пропонував їм купити мобільний телефон. Під час досудового розслідування свідки впізнавали за фотознімками особу ОСОБА_13 , який їм пропонував купити телефон та вказували марку телефону, при цих слідчих діях були присутні поняті, які підтвердили правильність зафіксованої в протоколі слідчої дії, тому у суду не виникає сумнівів у поясненнях потерпілої та свідків відносно скоєння крадіжки, марки телефону та того, що викрадений та пропонований для продажи свідкам телефон належав потерпілій ОСОБА_9 , оскільки остання впізнала його та надала для огляду як такий, що був предметом злочину.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого стосовно факту спричинення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у зв`язку з наступним. Так обвинувачений не заперечує, що в день скоєння крадіжки телефону восени 2019 року він дійсно чекав потерпілу ОСОБА_8 та зустрів у дворі будинку за адресою АДРЕСА_4 біля під`їзду. Між ними виникла сварка, в ході якої він тричі рукою вдарив її по обличчі, але інших тілесних ушкоджень не наносив. Після цього він пішов. Вважає, що решту тілесних ушкоджень нанесла собі потерпіла сама. Разом з тим, суд вважає, що пояснення потерпілої ОСОБА_10 стосовно спричинення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим є достовірними та такими, що об`єктивно підтверджуються як протоколом огляду місця події, де зафіксовані сліди волочіння, протоколом огляду квартири потерпілої, де зафіксовані плями бурого кольору, вилучені наволочка, молоток та кухонна сокира, на які вказує потерпіла, як предмети, якими спричиняв їй ОСОБА_13 тілесні ушкодження, та які залучені у якості речових доказів, висновками судово-медичних експертиз, її пояснення під час слідчого експерименту та в судовому засіданні, які є послідовними, логічними.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлена мета вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України - примус до певної дії, оскільки така мета знайшов своє підтвердження у поясненнях потерпілої ОСОБА_8 , які вона надавала як під час досудового розслідування, так і під час судового засідання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 також вказав на ту обставину, що 28.10.2019 року він чекав на дружину з метою з`ясування відмови спільно проживати з ним та ревнував її. Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_13 приходив до неї та просив, щоб вона поспілкувалася з ОСОБА_8 на предмет спільного проживання з обвинуваченим. Таким чином, суд вважає доведеним в судовому засіданні мету скоєння злочину, що є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України.

Таким чином проаналізувавши встановлені фактичні обставини по кримінальному провадженню, оцінивши представлені сторонами провадження докази і їх сукупності, суд вважає позицію обвинуваченого способом уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення і його дії вірно кваліфіковані за:

-ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

-ч. 2 ст. 122 КК України, а саме вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження з метою примусу до певної дії.

При визначенні міри покарання, ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів; дані про особу: раніше судимий (а.с. 13-17 том 2), на час вчинення злочину не працював, суспільно-корисною працею не займався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 9-10 том 2), за місцем мешкання характеризується негативно, як неврівноважена особа, що зловживає алкоголем та наркотичними засобами (а.с. 8 том 2), одружений.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 відсутні.

З урахуванням тяжкості скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, конкретних обставин злочинів, а саме: способу вчинення злочин, часу доби, тривалості наміру та поведінки обвинуваченого під час їх реалізації; вищевикладених відомостей про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, вік, стан здоров`я, відсутність критичної оцінки обвинуваченим своїх дій, думку потерпілих стосовно міри покарання, які не наполягали на суворій, відсутність тяжких наслідків, повернення викраденого майна, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

На переконання суду, призначення обвинуваченим такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.12.2019 року (Протоколи затримання особи в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 246-248 том 1).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)», обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без змін, оскільки на час винесення вироку залишається наявність ризику можливого переховування від суду.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів в документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Так, речові докази:

-мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2019» в корпусі чорно-бежевого кольору, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку (а.с.137-138 том 1),

-пральну машину марки Samsung модель «WF710Y4BKWQ», яку передано під розписку потерпілій ОСОБА_6 ; після набрання вироком законної сили, залишити останній за належністю (а.с.189 том 1),

-товарний чек б/н від 03.07.2019 року, який залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження (а.с.189 том 1), після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

-один недопалок цигарки LD violet; один змив речовини бурого кольору; молоток; кухонну металеву сокиру; наволочку з подушки зі слідами бурого кольору, передані до камери зберігання речових доказів Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №116/19 від 28.10.2019 року (а.с. 156-157 том 1) після набрання вироком законної сили знищити.

Арешт на тимчасово вилучені предмети, накладений Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.10.2019 року: один недопалок цигарки LD violet; один змив речовини бурого кольору; молоток; кухонну металеву сокиру; наволочку з подушки зі слідами бурого кольору (а.с. 160 том 1) - скасувати.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Витрати у розмірі: 1 256 грн. 00 коп. за проведення експертизи № 5630 від 05.11.2019 року Донецьким НДІСЕ Міністерства Юстиції України відповідно до Акту № 5630 (а.с. 139 том 1), у розмірі 1 256 грн. 00 коп. за проведення експертизи № 5893 від 13.11.2019 року Донецьким НДІСЕ Міністерства Юстиції України відповідно до Акту №5893 (а.с 191 том 1) відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених:

ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі

ч. 2 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 4 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 8 вересня 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.12.2019 року по 8 вересня 2020 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції залишити без змін.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2019» в корпусі чорно-бежевого кольору, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку - після набрання вироком законної сили, залишити останній за належністю,

-пральну машину марки Samsung модель «WF710Y4BKWQ», яку передано під розписку потерпілій ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили, залишити останній за належністю,

-товарний чек б/н від 03.07.2019 року, який залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

-один недопалок цигарки LD violet; один змив речовини бурого кольору; молоток; кухонну металеву сокиру; наволочку з подушки зі слідами бурого кольору, передані до камери зберігання речових доказів Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №116/19 від 28.10.2019 року після набрання вироком законної сили знищити.

Арешт на тимчасово вилучені предмети, накладений Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.10.2019 року: один недопалок цигарки LD violet; один змив речовини бурого кольору; молоток; кухонну металеву сокиру; наволочку з подушки зі слідами бурого кольору (а.с. 160 том 1) - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати у розмірі 1 256 грн. 00 коп. за проведення експертизи № 5630 від 05.11.2019 року Донецьким НДІСЕ Міністерства Юстиції України відповідно до Акту №5630 по кримінальному провадженню, що внесене до ЄРДР №0000746 від 28.10.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати у розмірі 1 256 грн. 00 коп. за проведення експертизи № 5893 від 13.11.2019 року Донецьким НДІСЕ Міністерства Юстиції України відповідно до Акту №5893 по кримінальному провадженню, що внесене до ЄРДР №0000746 від 28.10.2019 року.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1