26.01.2021
Справа №642/348/21
Провадження № 1кс/642/176/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача-інспектора СД Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000389 від 31.10.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, -

встановив:
Дізнавач-інспектор Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000389 від 31.10.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні сектору дізнання Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000389 від 31.10.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України за фактом того, що 30.10.2020 до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що на території Холодногірського району м. Харкова було вчинено самоправні дії.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ» ЄРПОУ 32832085, дав наступні показання: 05.03.2004 ним було створене ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ» () та з цього моменту він був призначений на посаду директора даного підприємства та почав виконувати свої обов`язки.
28.02.2011 ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГО» було придбано за 145000 грн. новий автомобіль з салону у ТОВ «Техно-Арт», марки Mitsubishi Lancer чорного кольору, який був зареєстрований на ТОВ «ХАКРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ» та мав державні номерні знаки НОМЕР_1 , яким користувалися працівники даного підприємства.
В грудні 2012 року він звільнився з посади директора ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ», та через деякий час на його колишню посаду директора був призначений ОСОБА_5 , який після призначення почав користуватися вищевказаним автомобілем.
В листопаді 2018 року він був призначений на посаду директора ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ», після чого було проведено збори засновників та якими було прийнято рішення про звільнення з посади та взагалі з підприємства ОСОБА_5 .
Після звільнення ОСОБА_5 , з підприємства зникли такі речі, які були куплені за кошти підприємства, але знаходились у ОСОБА_5 , а саме: ай пі телефон, планшет, телефон та автомобіль марки Mitsubishi Lancer чорного кольору, який має державні номерні знаки НОМЕР_1 . Вказаним автомобілем користувався виключно ОСОБА_5 , при цьому за період часу з моменту його звільнення до теперішнього часу його неодноразово бачили за кермом вказаного автомобіля. При цьому ОСОБА_5 неодноразово надходили дзвінки від начальника відділу кадрів нашого підприємства з вимогою повернути нам автомобіль, який йому не належить, а належить нашому підприємству, на що останній відмовлявся повертати вказаний автомобіль, кажучи, що він скоро повернеться на вказану посаду, тому автомобіль він не збирається повертати. Також було неодноразово направлено повідомлення ОСОБА_5 з вимогою про повернення автомобіля на дане підприємство, листи надсилалися поштою за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , але останній ніяк не реагував на вказані листи та вимоги. При цьому ОСОБА_5 продовжує користуватися безпідставно вказаним автомобілем, який належить підприємству, та категорично ігнорує його повернення.
Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» чорного кольору, 2010 року випуску, номером кузову НОМЕР_2 , VIN кодом НОМЕР_2 , номером двигуна НОМЕР_3 , з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрований на юридичну особу ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ».
Згідно довідки АІС «АРМОР», АМТ (МВС) легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» чорного кольору, 2010 року випуску, номером кузову НОМЕР_2 , VIN кодом НОМЕР_2 , номером двигуна НОМЕР_3 , з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрований на юридичну особу ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ».
Зокрема вказаний автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000389 від 31.10.2020.
При цьому в ході досудового розслідування надійшла заява від представника ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРМОНТ» ОСОБА_6 , в якій остання просить накласти арешт на легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» чорного кольору, 2010 року випуску, номером кузову НОМЕР_2 , VIN кодом НОМЕР_2 , номером двигуна НОМЕР_3 , з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та оголосити його у розшук.
Дізнавач-інспектор, власник майна та особа, у володінні якої знаходилося вилучене майно, до суду для розгляду клопотання не з`явились, надали клопотання про слухання справи без їх участі.
За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Суд, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими дізнавач-інспектор обґрунтовує доводи, приходить до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 31.10.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.
В ході проведення огляду місця події 23 січня 2021 року за адресою: м. Харків, вул.. вело заводська, 38, було виявлено та вилучено: легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» чорного кольору, 2010 року випуску, номером кузову НОМЕР_2 , VIN кодом НОМЕР_2 , номером двигуна НОМЕР_3 , з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрований на юридичну особу ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ».
Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000389 від 31.10.2020.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Дізнавачем-інспектором доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що дізнавачем-інспектором надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказані вилучені речі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» чорного кольору, 2010 року випуску, номером кузову НОМЕР_2 , VIN кодом НОМЕР_2 , номером двигуна НОМЕР_3 , з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який віддати на відповідальне зберігання ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ» ЄРПОУ 32832085, визначивши місце зберігання даного автомобіля за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1