ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисникаадвокатаСікана ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000250 від 05.03.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мохначка Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей немає,в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 умисно наніс цивільній дружині ОСОБА_15 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_15 , тобто злочин передбачений ч.2 ст. 121 КК України за наступних обставин.
03 березня 2020 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин вирішив заподіяти шкоду здоров`ю своїй цивільній дружині ОСОБА_15 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 відразу після цього за вказаною адресою, з метою спричинення тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення життя, керуючись мотивом припинення протиправної, на думку ОСОБА_7 , поведінки ОСОБА_15 , умисно штовхнув її, від чого вона впала, і коли ОСОБА_15 перебувала в положенні лежачи на підлозі, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, ногою наніс ОСОБА_15 знову не менше п`яти ударів в область тулуба, завдавши їй фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця в лівому поперековому відділі, крововиливів у м`які тканини в проекції синця, крововиливу у поверхневі та глибокі м`язи спини, просочення кров`ю заочеревинної клітковини, крововиливу під капсулу лівої нирки та її розриви, розривів паренхіми лівої нирки, крововиливів у всі шари лівого наднирника, які відповідно до висновку експерта №49/д/74 від 28.05.2020, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_15 настала в відділенні інтенсивної терапії комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» від закритої тупої травми лівої нирки та лівого наднирника з крововтратою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому стороною обвинувачення злочину визнав себе винуватим частково, пояснивши, що погоджується із тим, що спричинив потерпілій ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження, не маючи наміру заподіяти смерть, внаслідок яких вона померла, однак заперечив, що наносив удари потерпілій обухом сокири. Зазначив, що обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , які він вказував при проведенні з ним слідчого експерименту відповідають дійсності і він їх підтверджує під час судового розгляду. Шкодує про вчинене. Від дачі свідчень в судовому засіданні відмовився, скориставшись правом, наданим ст. 63 Конституції України.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , суду надала наступні показання, що її донька ОСОБА_15 тривалий час проживала разом з ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 . Після того, як ОСОБА_7 неодноразово бив доньку, остання втікала до ОСОБА_9 додому. При цьому стан ОСОБА_15 був незадовільний, вона була побита, в ранах. Згодом, коли донька після цього приходила до тями, вона знову поверталася до ОСОБА_7 .. Зауважила, що у 2019 році з березня по листопад донька проживала у неї вдома. Потім, коли донька поїхала до ОСОБА_7 у с. Гвардійське з метою забрати свій паспорт, вона там вже і залишилась. Надалі донька телефонувала та казала, що ОСОБА_7 її побив, а тому вона пішла до подруги. Загалом факти побиття були неодноразовими, але ОСОБА_7 завжди говорив, що бити більше не буде, а тому її донька завжди поверталася до нього. ОСОБА_9 також повідомила, що у ОСОБА_7 та її донька вживали алкогольні напої. ОСОБА_9 зауважила, що про подію вона дізналася 04.03.2020 близько 23 год.. ОСОБА_9 зателефонувала сестра ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_16 погано, вони викликали швидку медичну допомогу, яка забрали її в лікарню до реанімаційного відділення. Приїхавши наступного дня до лікарні ОСОБА_9 повідомили, що донька померла. В лікарні повідомили, що у доньки був низький гемоглобін, лікарі її намагались спасти. ОСОБА_9 відомо, що доньку доставили у лікарню з діагнозом алкогольна інтоксикація. При цьому, коли викликали швидку допомогу, то ніхто не повідомляв про тілесні ушкодження. Ждановій також відомо, що ОСОБА_7 повідомив у лікарні, що донька пила, а тому і перебуває у такому стані, про нанесені ОСОБА_15 тілесні ушкодження нікому не говорив. З обвинуваченим після події не спілкувалася. Наголосила, що ОСОБА_7 вибачення у неї просив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду надав наступні показання, що з обвинуваченим та загиблою перебував у дружніх відносинах. Повідомив, що з обвинуваченого він знає з дитинства, він є його сусідом. ОСОБА_7 проживав разом з загиблою досить тривалий час, при цьому вони періодично розходилися. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вони билися один з одним, але вже тверезими - мирилися. Зауважив, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_15 вживали алкогольні напої. Одного разу (точної дати не пам`ятає) ввечері до нього прийшов ОСОБА_17 , який був з побитим обличчям та повідомив, що ОСОБА_7 побив його та ОСОБА_15 . ОСОБА_18 також повідомив тоді, що ОСОБА_7 бив його сокирою, а тому просив ОСОБА_11 піти і поговорити з ним. Зауважив, що ОСОБА_15 теж тоді там перебувала. Потім вони вдвох пішли додому до ОСОБА_7 з яким поговорили з приводу поведінки останнього та пішли назад. При цьому, ОСОБА_11 в хату не заходив, а спілкувався з ОСОБА_7 через вікно. ОСОБА_7 тоді повідомив ОСОБА_11 , що він приїхав з роботи додому,де побачив ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були п`яні, а тому між ними виникла сутичка. Під час розмови, ОСОБА_20 теж була вдома, про допомогу не просила. ОСОБА_7 охарактеризував негативно.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду надав наступні показання, що з ОСОБА_7 він дружив з дитинства, також знав і співмешканку останнього, підстав обмовляти обвинуваченого у нього не має. Повідомив, що в один з днів (точної дати він не пам`ятає) він зайшов в гості до ОСОБА_7 де вони випили по 100 грам. Потім ОСОБА_15 встала та пішла до туалету та впала коло дверей. Згодом вона впала ще один раз коло крісла. ОСОБА_10 з належного ОСОБА_7 телефону, який він взяв з дозволу останнього, почав викликати швидку допомогу. ОСОБА_7 в цей час був з ОСОБА_21 ..Працівники швидкої допомоги запитали тоді, чи вживає ОСОБА_20 алкогольні напої. ОСОБА_10 повідомив, що п`є, на це йому повідомили, що хай менше вживає. Згодом у ОСОБА_20 почалися конвульсії, напевне від болю. ОСОБА_10 набрав ще раз швидку допомогу, яка приїхала і забрала ОСОБА_20 у лікарню.При цьому, ОСОБА_7 теж поїхав тоді до лікарні. Після цього він ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_15 не бачив. Зазначив, що ОСОБА_7 проживав разом ОСОБА_20 досить тривалий час. Наголосив, що ОСОБА_20 тоді не розповідала йому, що саме сталося. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_15 він не бачив. Також повідомив, що він був свідком сварок і бійок між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .. Зазначив, що перебуваючи того дня в гостях у ОСОБА_7 сокири він там не бачив також не бачив, щоб той когось тоді бив. Того дня, ОСОБА_22 побачив вперше ОСОБА_7 поблизу свого будинку, як той йшов до себе додому.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду надав наступні показання, що обвинувачений та потерпіла є його знайомими, неприязних відносин між ними немає та не було. Повідомив, що безпосередньо свідком події він не був. Зазначив, що обвинуваченого він знає з дитинства. Обвинувачений проживав з загиблою досить тривалий час. Під час спільного проживання, ОСОБА_7 міг крикнути на ОСОБА_15 , проте жили вони досить нормально. Наголосив на тому, що при ньому сварок між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 не було. В один з днів, під час спілкування з ОСОБА_7 , останній розповідав ОСОБА_12 , що він посварився з ОСОБА_15 та вдарив її. При цьому, ОСОБА_12 не зрозумів, чи вдарив той топорищем, чи ще чимось. На запитання: «Ти її вбив, чи що ?», ОСОБА_7 відповів «Та ні, вона позаду йде». Причини такої поведінки, ОСОБА_7 не повідомляв. У подальшому, ОСОБА_15 дійсно перебувала поруч з ним та ОСОБА_7 .. Після цієї події, ОСОБА_12 бачив ОСОБА_15 ще протягом трьох днів, вона ходила, почувала себе нормально. Проте, згодом ОСОБА_15 повідомляла, що у неї болить нирка. Про те, що ОСОБА_15 забрала швидка медична допомога він дізнався наступного дня від сусіда - ОСОБА_23 , який повідомив про її смерть. Після події, з цього приводу з обвинуваченим він не спілкувався. Зазначив також, що ОСОБА_15 періодично покидала ОСОБА_7 . ОСОБА_12 зауважив, що з ОСОБА_7 він ніколи не сварився та не бився, допомагали один одному, періодично разом вживали алкогольні напої. ОСОБА_12 не був свідком того, що ОСОБА_7 когось бив, загалом характеризує його з позитивної сторони.
Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 (рідна сестра обвинуваченого ОСОБА_7 ) та свідок ОСОБА_14 (племінник обвинуваченого ОСОБА_7 )відмовились надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України.
Судом досліджено протокол огляду місця події від 05.03.2020 та ілюстративна таблиця до нього, з огляду на які слідчим СВ Фастівського ВП ОСОБА_15 у присутності понятих та за участю ОСОБА_24 , на підставі повідомлення чергового лікаря Фастівської ЦРЛ по факту смерті ОСОБА_15 оглянуто палату інтенсивної терапії Фастівської ЦРЛ за адресою: м. Фастів, вул. Льва Толстого, 17. Безпосереднім об`єктом даного огляду являється ліжко платати інтенсивної терапії зазначеної лікарні, яке знаходилось на момент огляду під стінкою ліворуч від вхідних до палати дверей. Під час огляду на ліжку виявлено тіло жінки ОСОБА_15 , 1995 року народження. На момент огляду жінка лежить на спині роздягнена. Руки жінки зігнуті в ліктьових суглобах, розміщені на животі та зв`язані бинтом, у правій руці вставлено катетор. Ноги розміщені у рівному положенні. На правій руці над ліктем виявлено синець. Окрім синця на руці, виявлено також три невеликих синці на лівій нозі, а саме в нижній частині над «ікрами» (. Т. 1 а.с. 125-128).
Як вбачається з дослідженої судом фотокопії довідки лікаря ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , померла о 04 год. 30 хв. 05.03.2020. Також, ОСОБА_15 було встановлено діагноз: отруєння сурогатами алкоголю (т. 1 а.с. 134).

Згідно дослідженого лікарського свідоцтва про смерть № 74 від 06 березня 2020 року, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у реанімаційному відділенні Фастівської ЦРЛ. Причиною смерті ОСОБА_15 є закрита травма тулуба; розрив лівої нирки (т. 1 а.с.135).

Згідно висновку експерта № 74 від 27.05.2020,на підставі постанови слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 05.03.2020, було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_15 . При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 , було виявлено наступні тілесні ушкодження: синець в лівому поперековому відділі, крововилив у м`які тканини в проекції синця, поверхневі та глибокі м`язи спини, у заочеревинну клітковину, жирову капсулу лівої нирки, крововиливи під капсулу лівої нирки та її розриви, розриви паренхіми лівої нирки, крововилив у всі шари лівого наднирника, крововилив у лівий купол діафрагми та корінь брижі товстої кишки.Смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , о 04 год. 00 хв., від закритої тупої травми живота з ушкодженням лівої нирки та лівого наднирника з крововтратою.На це вказують: синець в лівому поперековому відділі, крововилив у м`які тканини в проекції синця, крововилив у поверхневі та глибокі м`язи спини, просочення кров`ю заочеревинної клітковини, крововилив у жирову капсулу лівої нирки, крововиливи під капсулу лівої нирки та її розриви, розриви паренхіми лівої нирки, крововилив у всі шари лівого наднирника; 500 мл. рідкої крові у сечовому міхурі та 125 мл. згортків її; понижене кровонаповнення внутрішніх органів; блідість шкіряних покривів, острівцеві трупні плями.Виявлені, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 ушкодження, виникли від дії (зі значною силою) тупого (тупих) предмета (предметів), з обмеженою поверхнею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію, як небезпечні для життя й перебувають в прямому зв`язку з настанням смерті.При судово - токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено - 1,53%0, у сечі - 2,56%0 етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т. 1 а.с. 136, 137-139)

Згідно висновку експерта № 49/д/74 від 28.05.2020, на підставі постанови старшого слідчого слідчого відділення Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 23.03.2020, було проведено судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_15 . При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 було виявлено наступні тілесні ушкодження: синець в лівому поперековому відділі, крововилив у м`які тканини в проекції синця, поверхневі та глибокі м`язи спини, у заочеревинну клітковину, жирову капсулу лівої нирки, крововиливи під капсулу лівої нирки та її розриви, розриви паренхіми лівої нирки, крововилив у всі шари лівого наднирника, крововилив у лівий купол діафрагми та корінь брижі товстої кишки.Смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , о 4 год 00 хв, від закритої тупої травми живота з ушкодженням лівої нирки та лівого наднирника з крововтратою.На це вказують: синець в лівому поперековому відділі, крововилив у м`які тканини в проекції синця, крововилив у поверхневі та глибокі м`язи спини, крововилив у заочеревинну клітковину, жирову капсулу лівої нирки, крововиливи під капсулу лівої нирки та її розриви, розриви паренхіми лівої нирки, крововилив у всі шари лівого наднирника; наявність 500 мл рідкої крові у сечовому міхурі та 125 мл згортків її; понижене кровонаповнення внутрішніх органів; блідість шкіряних покривів, острівцеві трупні плями.Виявлені, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 ушкодження, виникли від дії (зі значною силою) тупого (тупих) предмета (предметів), з обмеженою поверхнею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію, як небезпечні для життя й перебувають в прямому зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження, у ОСОБА_15 , могли виникнути в час та за обставин, вказаних ОСОБА_7 . При судово - токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено - 1,53%0, у сечі - 2,56%0етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т. 1 а.с. 140-141, 142-143).

Аналізуючи вказаний доказ суд, виходить із того, що при проведенні дослідження експерт спирався на завірену копію протоколу допиту підозрюваного від 11 березня 2020 року та завірену копію протоколу проведення слідчого експерименту від 13.03.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначав, що 3 чи 4 березня 2020 року він перебував вдома зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 ….. вдвох розпивали спиртні напої , пі час розпиття алкоголю виник конфлікт…. ОСОБА_15 долонею правої руки нанесла один удар в обличчя ОСОБА_7 , у зв`язку із чим ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 , яка впала в дверному пройомі на підлогу кухні, при цьому передувала на підлозі в положенні лежачи на спині, обличчям доверху, і коли лежала, наніс ОСОБА_15 правою ногою не менше п`яти ударів в область тулуба лівої сторони, удари наносив як п`ятою ноги, так і носком, від болю ОСОБА_15 піджала ноги під тулуб, тоді допоміг їй піднятися з підлоги, дійти ліжка, на якому ОСОБА_15 деякий час полежала, встала та випила 100г горілки … Також підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що за тиждень до даної події коли в подвір`ї він рубав дрова, між ним та ОСОБА_15 виникла сварка, в ході якої він пласкою частиною сокири один раз вдарив її по сідниці…..

Вищевказаний протокол проведення слідчого експерименту від 13.03.2020 та DVD - R диск (відеозапис цієї слідчої дії) за участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_26 , співробітника Фастівського відділення поліції ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_28 , був досліджений судом та в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що висвітлені ним при проведенні експерименту обставини спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень відповідають дійсності. (т. 1 а.с. 147-152).

Згідно висновку експерта № 72/д/49/д/74 від 28.05.2020, на підставі постанови старшого слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 25.05.2020, було проведено судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_15 .При цьому, на вирішення експерта було поставлено питання: чи могли виникнути тілесні ушкодження у ОСОБА_15 при обставинах вказаних свідком ОСОБА_14 .. Згідно даного висновку, 28 травня 2020 року експерту було представлено завірену копію протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 10.03.2020, з якого відомо, що: «.... здається 3 березня 2020 року я близько 18 год. 00 хв. пішов до себе додому … приблизно через 2 години я почув через стінку крики ОСОБА_29 . Він сильно на неї ( ОСОБА_15 ) кричав, а приблизно через 20 хвилин ОСОБА_30 зайшов до мене в кімнату… В руках у ОСОБА_31 була сокира…..Явцей час лежав на дивані, а він просто підійшов до мене і відразу «обухом» сокири вдарив мене в груди в область серця, я почав кричати і він ще раз вдарив мене в праве плече. Після чого я підхопився та побачив, як ОСОБА_32 кричить на ОСОБА_33 і в цей час також як і мене б`є обухом сокири по її тілу (в кімнаті темно,тому куди саме бив, я точно не бачив, але не в голову точно), ОСОБА_34 при цьому сильно кричала, а він продовжував її бити(можливо вже в область сідниць) Повернувшись ввечері і взявши 1,5 л горілки зайшли до ОСОБА_31 , де разом з ОСОБА_35 випивали спиртне, хоча в цей раз вона майже лежала...». Експерт не виключає, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_15 , могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 144-145,146).

При оцінці вказаного висновку, суд виходить із того, що допитати свідка ОСОБА_14 з приводу його показань, які були направлені експерту для проведення експертизи не виявилось можливим, оскільки свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні від дачі свідчень відмовився, скориставшись правом , передбаченим ст.. 63 Конституції України, оскільки обвинувачений ОСОБА_36 є його дядьком.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 13.03.2020 та квитанції № ФО 334, предмет схожий на сокиру визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області (т. 1 а.с. 153-154, 155). Будь-яких експертних досліджень із даним речовим доказом під час досудового розслідування не проводилось. При цьому від учасників судового розгляду будь-яких зауважень та заперечень щодо речових доказів не надійшло.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 135 від 01.04.2020 (експертиза призначена постановою старшого слідчого слідчого відділення Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_37 від 23.03.2020), ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах. Протипоказань для такого лікування у нього не виявленою. На наркоманію він не страждає. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в будь-якому іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (т. 1 а.с. 156-158, 160-162).
Додаткові докази сторонами не подавались.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження - це умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2)наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів. Суспільно небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене поданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний тяжкі тілесні ушкодження і похідний смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався. Така відповідальність настає за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Зібрані під час досудового розслідування докази, у тому числі протокол огляду місця події від 05.03.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 13.03.2020 року, висновки експерта № 74 від 27.05.2020 року, № 49/д/74 від 28.05.2020 року, висновок судово-психіатричної експертизи № 135, ґрунтуються на ретельному дослідженні матеріалів кримінального провадження, зроблені на підставі діючого законодавства, обґрунтовані дослідницькою частиною, перевірені в судовому засіданні, фактичні дані, викладені у висновку, відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані докази можливо покласти в основу прийнятого рішення.

Що стосується висновку експерта № 72/д/49/д/74 від 28.05.2020 року , відповідно до якого не виключено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_15 могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_14 щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_15 обухом сокири, то суд не бере їх до уваги з огляду на неможливість безпосередньо допитати з приводу даних обставин свідка ОСОБА_14 (відмовився від дачі свідчень). Потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не були безпосередніми очевидцями обставин нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_15 03.03.2020 року.

За даних обставин, посилання сторони обвинувачення про спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_15 обухом сокири не менше п`яти ударів в область тулуба є недоведеним поза розумним сумнівом, та підлягає виключенню із обвинувачення.
Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що коли ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 , від чого вона впала, і коли ОСОБА_15 перебувала в положенні лежачи на підлозі, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, ногою наніс ОСОБА_15 знову не менше п`яти ударів в область тулуба, ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та розраховував на такі можливі наслідки, як шкода здоров`ю потерпілої. При чому тяжкості цих наслідків у його свідомості не було конкретизовано, тобто він діяв з невизначеним умислом, а тому відповідальність має бути за фактичними наслідками, які настали, - умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Щодо спричинення смерті потерпілої, то в діях обвинуваченого має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.

При цьому суд враховує кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , яка була його цивільною дружиною, часто виникали сварки та сімейні конфлікти. В день події, 03березня 2020 року потерпіла ОСОБА_15 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує і показання потерпілої ОСОБА_9 про відносини подружжя, які передували злочину, а саме: численні випадки побиття ОСОБА_15 саме ОСОБА_7 .. Крім того, обставини численних сварок та бійок, які виникали між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння , що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_15 за встановлених у судовому засіданні обставинах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в силі ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, є інвалідом з дитинства ІІІ групи, дітей на утриманні немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд вважає активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою причетність до вчинення інкримінованого злочину не заперечував, зважаючи на те, що злочин було вчинено щодо особи, з якою обвинувачений перебував у близьких відносинах, враховуючи, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ груп з дитинства, беручи до уваги поведінку ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення та під час кримінального провадження в суді (зміна запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою), обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 та 69-1 КК України судом не встановлено.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 , слід рахувати з дня проголошення вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення під час судового провадження за цим вироком, слід зарахувати у строк покарання.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
З урахуванням призначеного судом покарання запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін та продовжити, але не більше як на 60 днів.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.100, 369-371,373,374,376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня проголошення вироку 28 січня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк покарання з 09.09.2020 до дня проголошення вироку 28 січня 2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити, але не більше як на 60 днів.

Речові докази у справі після набраннявироком законної сили, а саме: предмет схожий на сокиру, який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, квитанція № ФО 334 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_38 -Тьолушкіна