У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2020 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України

-продовжено строк тримання під вартою до 18.02.2021 р. включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 18.02.2021 р. включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною та прийнятою з істотним порушенням вимог КПК України.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме ризики, передбачені ст. 177 КПК України стали підставою для продовження відносно ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу.

Вказує, що при розгляді клопотання прокурора не було встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не додані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора не було встановлено чому до обвинуваченого ОСОБА_6 не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває на розгляді кримінальне провадження за №0000242 від 19.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 60 діб..
Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики передбачені ст.177 КПК України, встановлені та враховані судом при обранні обвинуваченому відповідного запобіжного заходу, а в подальшому при його продовженні на даний час не зменшились і продовжують існувати. За такого, є підстави для продовження дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд прийшов до наступного.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурор до апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Так, стороною обвинувачення обґрунтовано доведено, що у даний час стосовно ОСОБА_6 продовжують існувати передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики щодо дій вказаної особи, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження та клопотання прокурора, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину.
Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину та розуміючи невідворотність покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , який є уродженцем м. Єреван зеспубліки Вірменія, громадянином Російської Федерації, на території України не зареєстрованим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати за межі України, у тому числі на непідконтрольні на даний час Україні території.

Разом з цим, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, стабільного та легального джерела доходу.

В ході досудового розслідування встановлено коло осіб, які придбавали наркотичні засоби у підозрюваних, та яких допитано як свідків, і які наразі у судовому засіданні не допитані, у зв`язку з чим ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків та на інших обвинувачених у зазначеному кримінальному провадженні, і які наразі у судовому засіданні не допитані.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що на підтвердження обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 в матеріалах кримінального провадження містяться письмові та речові докази.

Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 перевірена та підтверджена в ході обрання міри запобіжного заходу та її продовження під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів, а також судом.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить апелянт в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника на те, що сторона обвинувачення взагалі не обґрунтовує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та не заслуговує на увагу.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 був позбавлений права на захист, оскільки рішення про продовження строку тримання під вартою не було йому зрозуміле, так як не перекладене на вірменську мову, не заслуговує на увагу оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції був присутній перекладач, що означає, що було вжито всіх заходів щодо забезпечення ОСОБА_6 перекладачем для розуміння судового процесу.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч.1,3 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 7, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2020 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 18.02.2021 р. включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: