УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 757/29073/20-к
провадження № 51-5724ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року про відмову

у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002506.
Зміст оскаржуваних судових рішень
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року скасовано арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня

2020 року, якою скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2020 року про відмову в накладенні арешту у справі № 757/24367/20-к

на майно, вилучене 12-13 червня 2020 року під час проведення обшуку.
Постановлено зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора

невідкладно повернути майно, вилучене 12-13 червня 2020 року під час проведення обшуку у межах кримінального провадження № 0002506.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційними скаргами прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня

2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що місцевий та апеляційний суди допустили ряд істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому

є підстави для скасування цих судових рішень.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі прокурората надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 310 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Крім того, згідно положень ст. 424 КПК рішення слідчого судді не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 цього Кодексу щодо таких судових рішень.
У зв`язку з цим оскарження прокурором в касаційному порядку ухвали слідчого судді

не ґрунтується на законі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала слідчого судді не може бути переглянута в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадженняв цій частиніслід відмовитина підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.
Що стосується оскарження ухвали апеляційного суду, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, якою скасовано арешт майна, за законом не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури.
Так, частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал

не відносяться ухвали слідчих суддів щодо вирішення питання про скасування арешту майна.
Вказане узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2019 року у провадженні

№ 51-598кмо19(справа № 569/17036/118) про те, що васпекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.
З урахуванням викладеного ухвалення суддею апеляційного суду рішення про відмову

у відкритті апеляційного провадження одноособово, на що посилається прокурор, не є істотним порушенням, оскільки в цьому кримінальному провадженні здійснити апеляційний розгляд скарги прокурора по суті неможливо відповідно до приписів

ст. 309 КПК.
Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора

у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурорів Офісу Генерального прокурора

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0002506.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3