н/п 1-кс/953/9253/20
"02" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заявника адвоката ОСОБА_3 ,
На обґрунтування скарги зазначає, що 24.11.2020 в порядку ст. 220 КПК України подано клопотання за вих. 103 від 24.11.2020 про проведення всіх слідчих та процесуальних дій за його участю. Слідчий у кримінальному провадженні слідчий ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у задоволенні даного клопотання. Вважає, що слідчому не надано права не допускати сторону захисту бути присутніми при проведенні слідчих (процесуальних) дій та слідкувати за законністю їх проведення, заявляти клопотання при їх проведенні, тому вважає, що відмова слідчого є незаконною та необґрунтованою.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, слідчий суддя розглядає скаргу за його відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши документи та оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до наступного.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
В оскаржуваній постанові слідчий, посилаючись на п. 5 ст. 46, ст. 42 КПК України, зазначив, що участь захисника під час проведення слідчих процесуальних дій учасників з різними процесуальними статусами у вказаному кримінальному провадженні, може мати негативний вплив, не виключає можливість ризику впливу один на одного, психологічного впливу своєю поведінкою, що в подальшому може вплинути на об`єктивність досудового розслідування.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Так, згідно ч. 4 ст. 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право, в тому числі: 5) давати пояснення, показання з приводу підозри чи в будь-який момент відмовитися їх давати; 8) збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази; 9) брати участь у проведенні процесуальних дій; 10) під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу; 12) заявляти клопотання про проведення процесуальних дій; 14) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу; 15) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; 16) оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 46 КПК України, захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного.
При цьому, дійсно, участь захисника підозрюваного під час проведення слідчих процесуальних дій учасників з різними процесуальними статусами у кримінальному провадженні може мати негативний вплив на здійснення досудового розслідування, не виключає можливість ризику впливу один на одного, психологічного впливу своєю поведінкою, що в подальшому може вплинути на об`єктивність досудового розслідування.
Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, оскільки участь захисника підозрюваного при здійсненні органом досудового розслідування будь-яких слідчих процесуальних дій, що проводяться без участі підозрюваного, є недоцільним.
Щодо прохання адвоката ОСОБА_3 про надання детального обгрунтування причин відмови, посилаючись на кожен пункт подаї скарги, слідчий суддя вважає необхідним зазначивти, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1