Провадження №1-кс/463/5925/20
У Х В А Л А

09 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 30 жовтня 2020 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000391 від 01.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України. Просить вказану постанову скасувати та визнати його потерпілим.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні ТУ ДБР перебуває вказане кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за його заявами. Однак, слідчий, незважаючи на обставини наведені в заявах, всупереч вимог ст. 55 КПК України, виніс необґрунтовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з наведених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 00000391 від 01.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України.

За обставинами справи, відомості в ЄРДР внесені на підставі заяв ОСОБА_3 від 25.08.2020, 08.09.2010 щодо неправомірних дій, на думку заявника, слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_5 , яка зловживаючи службовим становищем, прийняла незаконне рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 364 КК України), а також слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_6 , який перевищив службові повноваження під час досудового розслідування в інших кримінальних провадженнях (ч. 1 ст. 365 КК України).

Оскаржуваною постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 30 жовтня 2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000391 від 01.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України. Слідчим зроблено висновок, що на даний час відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Оцінюючи законність постанови слідчого від 30.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілою. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;

-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 364 КК України, полягає у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365 КК України полягає у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України (ч. 3 примітки ст. 364 КК України), істотною шкодою є шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суб`єктивна сторона злочинів характеризується виключно прямим умислом.

Разом з тим, заявник у своїй заяві та в судовому засіданні не навів належного обґрунтування в чому саме полягає завдана йому матеріальна чи моральна шкода.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання потерпілим, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, що розслідується.

Із матеріалів справи випливає, що завдання шкоди заявник пов`язує із зловживанням службовим становищем, перевищенням службових повноважень уповноваженими особами під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях, де він визнаний потерпілим, і яке на даний час триває. Тобто фактично заявник не погоджується з діями та рішеннями службових осіб, що само по собі на даний час не може вказувати на завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.

З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому як наслідок у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 30 жовтня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000391 від 01.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1