Справа № 459/958/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1036/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 06 листопада 2020 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявні ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та всупереч правам та інтересам підозрюваного, а висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав.

Зазначає, що прокурором не було завчасно подане клопотання про продовження строку тримання і копію такого не було надано обвинуваченому, окрім цього прокурором в обґрунтування клопотання не було додано жодних матеріалів.

Вважає, що під час винесення рішення, колегія суддів необґрунтовано прийняла доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та безпідставно зазначила про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наголошує, що оскаржувана ухвала має безпідставне і помилкове посилання колегії суддів на існування протиправної поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину, способу життя взагалі, системності злочинної діяльності та наявності злочинних зв`язків. Всі ці дані не були зазначені прокурором в своєму усному клопотанні і не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що жоден із доказів, прямо не вказує на ОСОБА_6 , як на особу, яка скоїла кримінальне правопорушення.

Наголошує, що знаряддя злочинів досі не знайдені, відбитки на гільзах не належать ОСОБА_6 , також ніхто прямо не вказує на підозрюваного ОСОБА_6 , як на особу яка безпосередньо здійснювала постріли, а сам ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, а відтак вважає, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтована.

Акцентує, що при винесенні ухвали суд не звернув увагу та не дав оцінку тому, що на утриманні ОСОБА_6 знаходяться донька 2018 року народження, цивільна дружина та хвора мати похилого віку, яка потребує догляду, а також тому, що обвинувачений працевлаштований та надає послуги по виготовленню та установці меблів.

Зазначає, що обставини недостатності застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу судом не розглядались.

Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, виходячи з наведеного, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду таких справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність такого, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, суддею під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що зазначені ним ризики не зменшилися, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, на думку апеляційного суду, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , з врахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст. 115 КК України та особи обвинуваченого.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, слід зауважити, що такі буде вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого не вбачає.
Крім цього, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 наголошує в апеляційній скарзі, що суд в ухвалі вказав на ризик, який не зазначений в клопотанні прокурора, зокрема, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, однак таке, на думку колегії суддів, не вплинуло на законність постановленого судового рішення, але підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали як безпідставно зазначене.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 06 листопада 2020 року без зміни.

З мотивувальної частини ухвали виключити покликання на те, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4