Кримінальне провадження № 629/3867/20
Номер провадження 1-кп/629/472/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000075 від 13.08.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.05.2020 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
в с т а н о в и в :
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 травня 2020 року, який набрав законної сили 30 червня 2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.
09 липня 2020 року засуджений ОСОБА_4 поставлений на облік в Лозівському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації», як засуджений за вищезазначеним вироком Лозівського міськрайонного суду до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Начальником Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» 09 липня 2020 року ОСОБА_4 направлений до Комунального підприємства «ЕКО-САН» Лозівської міської ради Харківської області для відбування призначеного вищезазначеним вироком покарання.
ОСОБА_4 будучи ознайомленим з порядком відбування призначеного судом покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно наказу КП «ЕКО-САН» від 09 липня 2020 року за №48 та розробленого графіка на серпень 2020 року, затвердженого 31 липня 2020 року, повинен був відпрацювати 80 годин громадських робіт протягом серпня 2020 року.
Однак, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин не вийшов більше двох разів протягом серпня 2020 року на громадські роботи до КП «ЕКО-САН» Лозівської міської ради Харківської області, а саме: 03 серпня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 05 серпня 2020 року, 06 серпня 2020 року та 07 серпня 2020 року, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.
Станом на 21.10.2020 року ОСОБА_4 відпрацьовано 240 годин громадських робіт та він знятий з обліку з відбуттям покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальний проступок при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним кримінальному проступку.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, є кримінальним проступком.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується формально задовільно.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, обставин скоєння кримінального проступка та відношення до скоєного, враховуючи те, що ОСОБА_4 відпрацював громадські роботи призначені йому вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.05.2020 року та принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищевказані обставини дійсно можуть бути підставою для застосування саме цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Суд не вбачає підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69- 1 КК України.
Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Судові витрати на залучення експертів та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1