Дата документу 24.09.2020 Справа № 310/3078/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1532/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/3078/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого,
продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів з 04 серпня 2020 року по 02 жовтня 2020 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 26.04.2019 року з Бердянської місцевої прокуратури до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003215 від 28.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.1 ст.361, ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки ризики, встановлені судом при обранні міри запобіжного заходу, не відпали.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою, прохали обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд першої інстанції встановив, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема ухилення обвинуваченого від суду, негативного впливу на потерпілих, свідків, та продовження злочинної діяльності, тобто ризикам, передбачені нормами ч.1 ст.177 КПК України, є реальними та дійсними.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з рішенням слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту. Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції однобічно, без належно оцінки ризикам, які зазначала сторона обвинувачення, постановив рішення за яким його тримання під вартою було продовжено.

Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не надав належних аргументів про неможливість зміни запобіжного заході у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Зазначає про те, що знаходиться більше півтора роки під вартою, мати обвинуваченого потребує догляду, а тому просить розглянути його скаргу та прийняти справедливе рішення.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з рішенням слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, оскільки обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід не відповідає особі обвинуваченого, а також характеру і тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 .

Просить суд скасувати ухвалу та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, обвинуваченому; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, для обрання виняткового запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам, а коли від ризику можна запобігти за допомогою інших видів запобіжних заходів, суд повинен в таких випадках застосувати такі заходи.

Колегія суддів вважає, що ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.08.2020 відповідає вказаним вимогам закону.

Під час судового розгляду суд першої інстанції з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про продовження існування ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, особистість обвинуваченого (раніше судимого; звільнився лише 18.05.2018 року), майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки ( має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не має на утриманні жодної особи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження та особи обвинуваченого.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що продовжують існувати ризики, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може перешкоджати інтересам правосуддя, ухилятися від суду, негативно впливати на потерпілих, свідків та продовжити злочинну діяльність.

В матеріалах провадження, відсутні данні про зменшення чи нівелювання вказаних ризиків, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід.

Обвинуваченим та його захисником не було надано доказів, на підтвердження зменшення цих ризиків, а лише суб`єктивні міркування про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями обвинуваченого про те, що підозра у вчиненні злочинів є недоведеною, оскільки такі твердження не мають реального підтвердження.

Послання обвинуваченого на наявність у нього матері, яка є інвалідом другої групи не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки такі обставини не зменшують ризики, що стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі викладені доводи обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів з 04 серпня 2020 року по 02 жовтня 2020 року, залиши без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4