Провадження № 11-кп/4820/558/20
Справа № 688/1346/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за контрактом, оператора зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_1 , відрядженого до військової частини НОМЕР_2 , солдата, неодруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України:
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 01.04.2020 року (затримання), зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 01.04.2020 до 25.06.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України:
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 01.04.2020 року (затримання), зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 01.04.2020 до 25.06.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 витрати за проведення судової експертизи у сумі 653 грн. 80 коп. з кожного у дохід держави.
Арешти, накладені на речові докази ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2020, скасовані.
За вироком суду, ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 2, 13, 27, 28, 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01 квітня 2020 року близько 04 години 20 хвилин, перебуваючи у м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 6, поблизу відділення «Ощадбанку», керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого заволодіння майном потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, спільно з ОСОБА_10 , підбігли до ОСОБА_12 та застосували насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме: ОСОБА_10 рукою завдав один удар у ліву частину голови потерпілому, від якого останній впав на тротуар, після чого ОСОБА_10 з кишені штанів ОСОБА_12 витягнув електронну сигарету «IQOS 2.4 PLUS» моделі «А 1503», білого кольору, із серійним номером TWX8 Е51 4ХК 8СЕТ, вартістю 416,67 грн, коробку «HEETS Bronze Selection» із 2 стіками тютюновмісного виробу для електричного нагрівання, вартістю 5 грн.
Продовжуючи спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_9 завдав правою ногою два удари в голову потерпілому ОСОБА_12 та зірвав з його шиї срібний ланцюжок, вартістю 1056,55 грн, із срібним хрестиком на якому «Розп`яття Ісуса Христа», вартістю 100 грн. та зірвав тканинну барсетку чорного кольору із написом «CROPP», вартістю 50 грн, у якій знаходились мобільний телефон марки «іРhone» моделі «Silver 8», 64 GB, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 7450 грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» із № НОМЕР_4 , вартістю 30 грн, на рахунку якої грошових коштів не було, паспорт громадянина України ОСОБА_12 , розкладний ніж чорного кольору, вартістю 157,50 грн, блокнот із написом «NOTE BOOK», вартістю 5 грн, кулькова ручка, вартістю 2 грн та 5 ключів для відчинення замків, вартістю 50 грн, гаманець із шкірозамінника чорного кольору, вартістю 30 грн, у якому знаходилось посвідчення водія ОСОБА_12 та 2 банківські картки «Приватбанк».
Всього ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 9352,72 грн., спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій лобно-скроневій ділянці голови, синця в правій лобній ділянці голови, синця навколо правого ока, синця на тильній поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Далі, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 відбігли з викраденим майном в подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де розділили його. При цьому, тканинну барсетку чорного кольору із написом «CROPP», в якій знаходились паспорт громадянина України ОСОБА_12 , блокнот із написом «NOTE BOOK», кулькова ручка, гаманець із шкірозамінника чорного кольору, посвідчення водія ОСОБА_12 та 2 банківські картки «Приватбанк» спалили.
Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. На підставі ст..75 звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до зазначеного органу для реєстрації.
Вважає, що призначене покарання є занадто суворим, не відповідає ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину та особі обвинуваченого, а тому має бути пом`якшене. Вказує, що суд першої інстанції не врахував в якості пом`якшуваної обставини думки потерпілого, який вказував, що повністю примирився із обвинуваченим ОСОБА_10 , який повністю відшкодував йому шкоду. Зазначає, що за наявності кількох пом`якшуючих вину обставин, дають підстави для застосування альтернативного покарання або ж призначення покарання нижче нижньої межі статті за якою визнано ОСОБА_10 винним.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до ОСОБА_9 вимоги ст.. 75 КК України та звільнити останнього від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком.

Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі встановленої санкції ч.2 ст. 186 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, що є також наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого. Вказує, що обвинувачений добровільно відшкодував майнову та моральну шкоду потерпілому, з яким примирився повністю, провину визнав та щиро розкаявся, характеризується позитивно за місцем проживання та по місцю проходження військової служби, проходив військову службу захищаючи суверенітет України. Зазначає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та вважає, що в суду першої інстанції були всі підстави для застосування ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання. Призначити покарання більш гуманне, з врахуванням особи засудженого та ступеню вини обвинуваченого, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Вважає, що суд першої інстанції застосував надто суворе покарання, не врахувавши особу засудженого та ступінь його вини. Вказує, що в суду першої інстанції були всі підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся, не судимий, з потерпілим примирився та відшкодував завдану злочином шкоду, позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину, у своїй сім`ї був єдиним працюючим, який дбав про матеріальне становище. Також, вказує, що суд першої інстанції мав врахувати наявну епідеміологічну ситуацію в країні, що в місцях позбавлення волі існують проблеми із дезобробкою та дотриманням протиепідемічних заходів, в зв`язку з чим порушуються права засуджених осіб на безпечні умови утримання.

В своїх заперечення на апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , прокурор військової прокуратури просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року без зміни, оскільки вирок суду є законним, вмотивованим, справедливим та обґрунтованим, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Вказує, що посилання захисників на можливість застосування до обвинувачених положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням є безпідставним, таким, що не відповідають інтересам суспільства, особам обвинуваченим, засадам законності та справедливості.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, доводи захисників та обвинувачених на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду та його заперечення щодо задоволення апеляційних скарг поданих захисниками, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, та кваліфікація їх дій за ч.2 ст.186 КК України, при наведених в вироку обставинах підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, ніким з учасників провадження не оспорюються.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах вимог поданих апеляційних скарг, тому судова колегія при перевірці вироку суду першої інстанції не наводить доводів на підтвердження висновків суду першої інстанції в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинувачених.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання обвинуваченим призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким злочином проти власності, врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, характер та спосіб його вчинення, особу обвинувачених, їх попередню поведінку, думку потерпілого. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченим суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченим покарання, достатнє для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, давали суду підстави для призначення обвинуваченим покарання в виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів вважає таке рішення переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, яке слід відбувати реально, є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи захисників, що суд першої інстанції не врахував в якості пом`якшуваної покарання обставини думки потерпілого, який вказував, що примирився із обвинуваченими, які повністю відшкодували йому завдану шкоду, на увагу не заслуговують, оскільки суд, як вбачається з вироку, врахував думку потерпілого та те, що обвинувачені повністю відшкодували завдані збитки, однак вказані обставини не є визначальними при призначенні покарання і не є безумовною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у судових дебатах, в суді першої інстанції, потерпілий погодився з думкою прокурора щодо призначення обвинуваченим реальної міри покарання у виді позбавлення волі.
Твердження захисника ОСОБА_8 , що суд першої інстанції мав врахувати наявну епідеміологічну ситуацію в країні, що в місцях позбавлення волі існують проблеми із дезобробкою та дотриманням протиепідемічних заходів, в зв`язку з чим порушуються права засуджених осіб на безпечні умови утримання, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни вироку суду. В матеріалах справи відсутні докази того, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 перешкоджає йому відбувати покарання у виді позбавлення волі, а поширення в Україні інфекційних хвороб, в зв`язку з чим введені карантинні обмеження, не є безумовною підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суду не вбачає. Як не вбачає і підстав для застосування ст. 75 КК України і звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Істотних порушень вимог КПК України в кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі вищенаведеного колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді