ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1372/20 Справа № 204/6162/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2007 та 2014 року народження, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 258 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000239, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 листопада 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що наведені докази, які отримані з дотриманням порядку, встановленого законом, із передбачених законом джерел, в своїй сукупності та взаємозв`язку в достатній мірі доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, а також обґрунтованого припущення про причетність до його вчинення ОСОБА_7 .
Той факт, що ОСОБА_7 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, є працездатною особою, але не працевлаштованим, свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням перелічених обставин, тяжкості злочинів в яких ОСОБА_7 підозрюється, з огляду на факт перебування ОСОБА_7 у розшуку та можливу міру покарання необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та при розгляді справи Красногвардійським районним судом було порушено підсудність даного кримінального провадження.
На думку адвоката, ризики є недоведеними, а зазначені лише формально, а саме те, що підозрюваний, можливо, буде переховуватись від органів досудового слідства та суду послався, виключно, на тяжкість правопорушення, а також, формально, застосовуючи загальні тези про ступінь суспільної небезпеки, натомість, не приділивши належної та достатньої уваги дослідженню обставин конкретності дій підозрюваного та впливу на такий інтерес, не обґрунтувавши у чому саме полягає причинно-наслідковий зв`язок між діями підозрюваного і вчинення терористичних актів шляхом здійснення підпалів, у якому він підозрюється, а от ризик іншим способом перешкодити встановленню істини в справі, а також продовжити протиправну діяльність. Суд жодним чином у своєму рішенні не мотивував, бо власне і сторона обвинувачення жодного доказу в рахунок існування такого ризику не навела та не надала суду.
Вважає, що слідчим суддею було необґрунтовано відмовлено у клопотанні про допит потерпілого ОСОБА_9 було порушено процесуальні права на захист.
Вважає, незаконним тримання особи в ITT СБУ в даному провадженні ОСОБА_7 був доставлений до м. Києва виключно з метою утримання його під контролем слідчого органу, що є ризиком застосування тортур та нелюдського поводження.
На його думку, суд в порушення п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України не застосував альтернативну міру запобіжного заходу у вигляді застави. Дана норма дозволяє слідчому судді щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні. Остільки, підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, а саме: постійне місце мешкання разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 та двома малолітніми дітьми: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_3 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . за даною адресою мешкають його батьки пенсіонери.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді захисник-адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
З наданих матеріалів вбачається, що слідчим відділом УСБ України у Дніпропетровській області у кримінальному провадженні від 11 лютого 2020 року № 0000239 здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 258 КК України.
06 травня 2020 року повідомлення про підозру від 06 травня 2020 року у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, детально викладених у повідомленні про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 258 КК України, громадянину України ОСОБА_7 , було отримано його дружиною ОСОБА_10 , для вручення останньому.
07 травня 2020 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.
31 травня 2020 року о 21 год. 27 хв. в порядку ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_7 було затримано.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 04 жовтня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2020 року продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 жовтня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до десяти місяців.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема, заявами-повідомленнями ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 31 травня 2020 року, протоколом обшуку від 31.05.2020 року за адресою АДРЕСА_5 , протоколом огляду предметів від 01 червня 2020 року, вилучених під час обшуку за зазначеною адресою 31.05.2020 року, висновками експерта судової експертизи відео-, звукозапису №19/104-19/102 від 14.04.2020, судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №113 від 17.07.2020, розсекреченими матеріалами НСРД та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю спростовуються матеріалами справи.
Окрім цього, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу і його продовження, а також під час перегляду відповідних рішень слідчого судді в апеляційному порядку. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме за скоєння терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди ТОВ МП Україна з метою впливу на прийняття рішення та вчинення дій юридичною особою, а також погрози вчинення дій юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою.
Перевіряючи клопотання прокурора на предмет наявності та доведеності ризиків, слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, яка згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного.
У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваного відповідає вимогам ст. 199 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про позитивно характеризуючі дані ОСОБА_7 , наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри у скоєні вказаного злочину та встановлених ризиків.
Колегія суддів вважає доводи в апеляції щодо невірно визначеної підсудності розгляду даного кримінального провадження безпідставними, остільки слідчий відділ Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області розташований за адресою: пр. Нігояна, буд. 35-А у м.Дніпро, що територіально відноситься до Чечелівського району у м.Дніпро. Даний факт підтверджується копією наказу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області №147 від 02 вересня 2020 року. Також, судом першої інстанції вірно враховано правові висновки щодо визначення місця знаходження органу досудового розслідування, що викладені в ухвалах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі 607/5480/20 та від 23 квітня 2020 року у справі №607/4214/20.
Твердження сторони захисту, що слідчим проігноровано вимоги Закону України Про попереднє ув`язнення, оскільки ОСОБА_7 тримався під вартою в ІТТ СБУ, яка не є установою для тримання осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд не може визнати належним обґрунтуванням скасування ухвали слідчого судді, оскільки вказані питання стосуються порядку виконання ухвали слідчого судді і підлягають вирішенню в окремій процесуальній формі, передбаченій статтею 206 та розділом VIII КПК України.
Щодо посилань апеляційної скарги захисника на необхідність вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною третьою статті 183 КПК України зазначається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Разом з тим, п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється зокрема у вчиненні злочину передбаченого ст. 258 КК України, об`єктивна сторона якого також включає погрозу вчинення дій, які б створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою залякування населення тощо. Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено обставини погроз ОСОБА_7 фізичною розправою потерпілому ОСОБА_16 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину, характер і соціальний інтерес даного кримінального правопорушення, суд обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, слідчий суддя або суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому обов`язок визначити розмір застави, передбачений ч. 3 ст. 183 КПК України, в даному випадку відсутній.
Висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень, які б були підставою для скасування рішення слідчого судді, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Ухвала, як вбачається з її змісту, є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слідчого судді,- без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4