Справа № 466/8837/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1061/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.19 р. , з урахуванням ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 12.06.2020 р , остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу обрання запобіжного заходу - 22 жовтня 2019 року. Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, 27 серпня 2019 року, близько 17:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 17 по вул. Золотій у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного протиправного збагачення, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_10 та шляхом ривка, зірвав з її вух золоті сережки з камінчиками темно-фіолетового кольору, після чого з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 7000 грн.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 , 30 серпня 2019 року, близько 16.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного протиправного збагачення, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до гр. ОСОБА_11 та шляхом ривка, зірвав з її вух золоті сережки з біло-жовтими камінчиками, після чого з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 3500 грн.

Не погоджуючись із даним вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2020 стосовно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених цим вироком і вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019, із урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 12.06.2020, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що судом першої інстанції обрано принцип часткового складання покарань та визначено остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі, що є таким самим за розміром покаранням, як і покарання, призначене за зазначеним вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019 р., із урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 12.06.2020.

Вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, передбачає призначення покарання суворішого, ніж визначено як за кожний злочин окремо, так і за їх сукупністю, що є підставою для скасування вироку у цій частині.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 серпня 2019 року, близько 17:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 17 по вул. Золотій у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного протиправного збагачення, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з вух ОСОБА_10 золоті сережки з камінчиками темно-фіолетового кольору, після чого з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 7000 грн.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 , 30 серпня 2019 року, близько 16.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного протиправного збагачення, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з вух ОСОБА_11 золоті сережки з біло-жовтими камінчиками, після чого з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 3500 грн.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано по ч.2 ст. 186 КК України.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції обрав принцип часткового складання покарань та визначив остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі, що є таким самим за розміром покаранням, як і покарання, призначене за зазначеним вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019 р., із врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 12.06.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Суд першої інстанції, всупереч вищезазначеним вимогам, призначивши покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та при визначенні остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019. обрав принцип часткового складання покарань та визначив остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі, що є таким самим за розміром покаранням, як і покарання, призначене за зазначеним вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019, із врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 12.06.2020.

Відтак, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, передбачає призначення покарання суворішого, ніж визначено як за кожний злочин окремо, так і за їх сукупністю, що є підставою для скасування вироку у цій частині.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

За таких умов колегія суддів повністю погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є підставними та такими, що заслуговують на увагу.

Виходячи з вище наведеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання - скасуванню.

Керуючись ст. 405,407,409,413, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити. Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та постановити новий вирок.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених цим вироком і вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2019, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 12.06.2020, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
У решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - у цей же строк з дня отримання копії вироку.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4