ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2020 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також його особу, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинив існувати.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недоведеність існування встановленого судом ризику. Адвокат зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, а саме постійно проживає разом з батьками, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження. Окрім цього, обвинувачений з моменту дострокового звільнення за бездоганну поведінку з місць позбавлення волі жодного разу не вчиняв злочин, а наявність у матеріалах справи витягів з ЄРДР відносно можливої причетності ОСОБА_7 до інших злочинів спростовуються підтвердженням закриття таких кримінальних проваджень за реабілітуючих обставин.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали контрольного провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, суд І інстанції повинен з`ясувати чи існують на момент розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
До таких ризиків належать запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, судом І інстанції встановлено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_7 може вчинити новий злочин, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину проти здоров`я громадян в період непогашеної судимості та раніше судимий за злочин проти власності додатковим об`єктом якого є здоров`я громадян, з чим погоджується апеляційний суд.
Беручи до уваги даний ризик апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винними, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є сталими з огляду на те, що його цивільна дружина загинула, наявність малолітньої дитини на утриманні, яка являється спільною дитиною з жертвою злочину, те що обвинувачений до затримання офіційно не працював, а також обставини вчинення злочину описані в обвинувальному акту, тому суд І інстанції не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки не забезпечать належної поведінки обвинувачених.
Стосовно доводів про характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , то на переконання апеляційного суду вони не слугують для застосування більш м`якого запобіжного засобу з урахуванням наявності ризику. При цьому вони перевірялися в суді І інстанції.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4