ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/117/21 Справа № 202/7898/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, має на малолітню дитину ОСОБА_9 , 2016 року народження, зі слів працював у ТОВ «НІКОПРОГРЕСБУД», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12, ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року було задоволено клопотання слідчого за погодженням з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 лютого 2021 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах; викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку тримання під вартою. |

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не прийнято до уваги те, що відносно підозрюваного було вчинено хуліганські діях із застосуванням спеціально пристосованих предметів для нанесення тілесних ушкоджень.
Вказує, що заявлені ризики можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні; не визнання обвинуваченим своєї вини не може бути тією обставиною, яка б вказувала на необхідність тримання під вартою; долучені до клопотання докази не містять даних щодо обґрунтованості підозри і не підтверджують заявлені ризики.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків на даному етапі досудового розслідування, та відповідно, не обґрунтував належним чином наявність обставин продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте не оцінив стадію досудового розслідування, те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло вже більше п`ти місяців. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_7 до злочину, суд належним чином не обґрунтував прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду, прокурор не підтвердив факт ухилення ОСОБА_7 від органів досудового розслідування.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про продовження щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недостатньо вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, є необґрунтованим.

За наведеного, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, стадію кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що на даний час висновки слідчого судді про необхідність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою не відповідають завданням кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на обґрунтованість підозри у причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування забезпечити його дієвість зможе застосування до підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційніу скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю на строк до 26 лютого 2021 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 на строк до 26 лютого 2021 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися ОСОБА_7 з місця фактичного проживання а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4