ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/8/21 Справа № 711/9263/15-к Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не працюючого, із повною вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

виправдано та визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Цивільний позов, поданий потерпілою ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_12 - залишено без розгляду.

Витрати про проведення експертиз на стадії досудового розслідування віднесено за рахунок державного бюджету.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні застосовані не були.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з вироку, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що 11.12.2014, близько 17 год. 35 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21 1340 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вулиці Небесної Сотні зі сторони вулиці Благовісна в напрямку бульвару Шевченка, на перехресті вулиць: Небесної Сотні - Гоголя, в порушення п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не дотримався безпечної швидкості, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , 1971 року народження, яка перетинала проїзну частину вулиці Небесної Сотій, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, по непозначеному пішохідному переходу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, у вигляді компресійно-уламкового перелому першого поперекового хребця без ушкодження спинного мозку, які згідно висновку експерта №78 від 15.01.2015 відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У причинному зв`язку із виникненням даної пригоди та її наслідками з технічної точки зору, є несвоєчасне вжиття заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу водієм автомобіля ВАЗ 21 1340 НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїжджу частину по непозначеному пішохідному переходу.

Таким, чином, ОСОБА_12 органом досудового слідства обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.286 КК України.

За результатами судового розгляду ОСОБА_12 судом першої інстанції виправдано та визнано невинуватим, у зв`язку з недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.268 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просила вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з його незаконністю та невідповідністю фактичним обставинам справи та винести стосовно ОСОБА_12 обвинувальний вирок, призначивши йому покарання за ст.286 ч.1 КК України та задовольнити цивільний позов потерпілої.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що в наслідок наїзду ОСОБА_12 на пішохода ОСОБА_11 їй були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості. В результаті отриманих потерпілою тілесних ушкоджень вона знаходилась на довготривалому, як стаціонарному так і амбулаторному лікуванні, їй були проведенні хірургічні операції на хребті та у зв`язку з отриманою травмою ОСОБА_11 стала інвалідом другої групи. Вважає, що органи обвинувачення правильно кваліфікували дії ОСОБА_12 та надали достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_12 у скоєному ним злочині, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Просить ухвалити новий обвинувальний вирок, яким засудити ОСОБА_12 за ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції виправдувальний вирок побудував на суперечливих та не достатньо перевірених доказах, яким не дав належної правової оцінки. Так, в основу свого рішення суд поклав виключно показання ОСОБА_12 , але при цьому не звернув уваги, що під час досудового розслідування і під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 не змінювала свої покази, а підозрюваний ОСОБА_12 неодноразово змінював свої покази, вказував на різні вихідні дані при проведенні з ним та його захисником слідчих експерементів, що свідчить про намагання ОСОБА_12 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вважає, що суд упереджено підійшов до показань свідка ОСОБА_14 , зазначивши, що надані ним показання не впливають на висновки проведених експертиз, а тому за основу в прийнятті рішення не беруться.

На апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, захисник ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 подав заперечення в яких просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, думку прокурора, захисника потерпілої, потерпілої в підтримку поданих апеляційних скарг, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг і просили залишити вирок районного суду в силі, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши вимоги апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг прокурора та часткове задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Цих вимог закону районним судом дотримано не було.

Провівши у кримінальній справі стосовно ОСОБА_12 за клопотанням учасників процесу повторне часткове дослідження доказів, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та надана невірна оцінка доказам на яких побудований виправдувальний вирок, а обвинувачений ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України при наступних обставинах.

ОСОБА_12 11.12.2014, близько 17 год. 35 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21 1340 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вулиці Небесної Сотні зі сторони вулиці Благовісна в напрямку бульвару Шевченка, на перехресті вулиць: Небесної Сотні - Гоголя, в порушення п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не дотримався безпечної швидкості, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , 1971 року народження, яка перетинала проїзну частину вулиці Небесної Сотій, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, по непозначеному пішохідному переходу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, у вигляді компресійно-уламкового перелому першого поперекового хребця без ушкодження спинного мозку, які згідно висновку експерта №78 від 15.01.2015 відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У причинному зв`язку із виникненням даної пригоди та її наслідками з технічної точки зору, є несвоєчасне вжиття заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу водієм автомобіля ВАЗ 21 1340 НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїжджу частину по непозначеному пішохідному переходу.

Допитаний в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_15 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що 11.12.2014 року керував автомобілем «ВАЗ -2113» по вул.Леніна в м. Черкаси, рухався в сторону вул.Шевченка, потерпіла переходила дорогу, вона вийшла раптово із-за транспорту, який рухався йому на зустріч, пішохідного переходу там не було, вона розмовляла по мобільному телефону. Попереду нього не було автомобіля, потерпіла пробігала між машинами, які рухалися в зустрічному напрямку. Було проведено два слідчі експерименти, точні данні були у другому експерименті. За скільки метрів побачив потерпілу, точно не пам`ятає. До першої схеми, складеної одразу на місці ДТП, зауважень не було. Жодного свідка події не було, після того як він вийшов із машини та підійшов до потерпілої, також підійшли люди, у неї в руках був якийсь пакет із речами та мобільний телефон. Потім її забрали до швидкої, він намагався примиритися із нею та відшкодувати шкоду, хоч її і не бачив в момент наїзду. Цивільний позов також не визнає.

Колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки вони не узгоджуються з матеріалами провадження та спростовуються сукупністю наявних у провадженні доказів.

Не визнання винуватості ОСОБА_12 , колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було ретельно досліджено і перевірено під час апеляційного розгляду.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_15 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підтверджується наступними доказами:

Так, відповідно до показів потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 11.12.2014 року приблизно о 17 год. 30 хв. переходила дорогу через вул. Леніна в м. Черкаси, зараз ОСОБА_16 , йдучи по неврегульованому пішохідному переходу. Даний пішохідний перехід освітлювався. Переконалася в безпечності переходу вулиці і переходила, з лівої сторони її пропускала іномарка, вона продовжувала рух, потім відчула удар в праву сторону свого тіла. Тоді йшов дрібний дощик, була мрячка. Вона впала, зібралися люди і викликали їй карету швидкої допомоги. Обвинувачений підходив до неї. Тоді водій сказав, що переплутав педалі газу та гальмів. В результаті ДТП отримала інвалідність ІІ групи. На місці переходу була зебра. Коли переходила дорогу по телефону не розмовляла. Слідчий екперемент проводився за таких же погодніх умов. Лікувалася в третій міській лікарні. До ДТП переломів не було. В момент ДТП ні на що не відволікалася, в руках була сумка і пакет, дивилася уважно по сторонам, машин не було.

- даними висновків експерта №78 від 12 січня 2015 року згідно якого у ОСОБА_11 мало місце ушкодження: компресійно-уламковий перелом першого поперекового хребця без ушкодження спинного мозку. Вказане ушкодження виникло від дії тупих предметів, по давності виникнення може відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Не виключається можливість, що відмічене вище ушкодження у ОСОБА_11 могло виникнути при наїзді автомобіля (т.1 а.с.187-188).

- даними протоколу огляду місця події від 11.12.2014 року, план-схемою та таблицею зображень до нього (т.1 а.к.п.178-186), згідно схеми ДТП, автомобіль ВАЗ 211340 СА 2122АТ розташований по вул. Леніна, біля правого краю проїзної частини, передньою частиною в напрямку бул.Шевченка. Слідів гальмування не виявлено. На автомобілі маються пошкодження. Місце ДТП освітлювалось від міської електромережі.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.01.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , в присутності її представника, за участю понятих, остання розказала та вказала на місце пригоди, що сталася 11.12.2014 року близько 17 години 35 хвилин під час переходу вулиці Небесної Сотні з перехрестям з вулицею Гоголя на нерегульованому пішохідному переході на неї було скоєно наїзд автомобілем ВАЗ р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія на ім`я ОСОБА_17 , як пізніше їй стало відомо водієм ОСОБА_12 . Вона рухалась в середньому темпі (не бігла) зі сторони вул.Смілянська внапрямку вулиці Піонерській м.Черкаси. перед виходом на нерегульований пішохідний перехід ліворуч її напрямку руху, за 2 метри до пішохідного переходу (зі сторони бул. Шевченка) зупинився легковий автомобіль іноземного виробництва темного кольору. Зрозумівши, що зазначений автомобіль надає їй перевагу в русі, вона виявившись в безпеці почала перехід. Дійшовши до кінця переходу (залишилось зробити один крок) вона відчула удар вправу сторону тіла, після чого впала на проїжджу частину. З якою швидкістю рухався автомобіль вона не бачила. На час пригоди йшов невеликий дощ, проїзна частина була мокрою. Місце пригоди освітлювалось від міської електромережі. Під час даної ДТП вона отримала тілесні ушкодження. Була доставлена швидкою медичною допомогою до Третьої міської лікарні, де проходила курс лікування з 11.12.2014 року по 14.12.2014 року в стаціонарному відділенні (т.1 а.к.п.173-177).

- даних висновку експерта від 29 січня 2015 року №4/31, в дорожній обстановці, що склалась , водій автомобіля ВАЗ 211340 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП є не своєчасне вжиття заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу водієм автомобіля ВАЗ 211340 р.н. НОМЕР_1 Клепачевським з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину по непозначеному пішохідному переходу (т.1 а.к.п. 172-174).

- даними висновку експертизи № 9-66 від 18.09.2015 року, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно вимог п.п.12.2 та 12.3 ПДР України. Для заданого комплексу вихідних даних, які були отримані при проведенні слідчого експерименту від 20.01.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 мав технічну можливість зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода ОСОБА_11 . Вирішити питання (за умови використання даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту від 15.06.2015 за участю підозрюваного ОСОБА_12 ) не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку експерта. У даній дорожній обстановці (за умови використання даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту від 20.01.2015 за участю потерпілої ОСОБА_11 ) у діях водія автомобіля ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 убачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, яка, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

- даними висновку експертизи №4/131 від 30.03.2015 року згідно якого, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди за зазначених у постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ- 211340 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2; 12.3. Привил дорожнього руху України. Покази ОСОБА_12 , з технічної точки зору, які він надав під час слідчого експерименту відносно механізму розвитку даної ДТП є технічно не спроможніми. У постанові слідчого про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили про суперечності технічного характеру у показах пішохода ОСОБА_11 , які вона надала під час слідчого експерименту відносно механізму розвитку даної ДТП. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові слідчого вихідних даних, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП є невжиття заходів водієм автомобіля ВАЗ-211340 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 до зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, яким він керував, з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ- 211340 д.н.з. НОМЕР_3 .

ОСОБА_18 , колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дані протоколу слідчого експерименту від 18.03.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_12 містять відомості про обставини пригоди, а саме, що він 11.12.2014 року близько 17 год.35 хвилин керував технічно справним автомобілем ВАЗ 211340 д.н.з. НОМЕР_1 та рухався від вулиці Небесної Сотні від вул.. Благовісна в напрямку бул.Шевченка. Згідно його слів замірами встановлено, що місце наїзду знаходиться на відстані 2, 8 м до лінії роз`їзду транспортних засобів, 4,8 м до ближньої частини тротуару та 3,0 м до правого краю проїжджої частини по напрямку руху автомобіля ВАЗ. Крім того ним були вказані момент виникнення небезпеки руху та інші вихідні дані.

Враховуючи ту обставину, що дані слідчого експерименту від 18.03.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_12 суттєво відрізняються від даних зазначених в протоколі огляду місця події від 11.12.2014 року, план-схемою та таблицею зображень була проведена експертиза № 4/131 від 30.03.2015 року, згідно якого покази ОСОБА_12 з технічної точки зору, які він давав під час слідчого експерименту відносно механізму розвитку даної ДТП є технічно не спроможніми. У постанові слідчого про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили про суперечності технічного характеру у показах пішохода ОСОБА_11 , які вона надала під час слідчого експерименту відносно механізму розвитку даної ДТП.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, в подальшому за клопотанням захисника обвинуваченого було заявлено клопотання про повторно проведений слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_12 , який проведено 15.06.2015 року, де він розказав та показав про обставини пригоди, а саме, що він 11.12.2014 року близько 17 год.35 хвилин керував технічно справним автомобілем ВАЗ 211340 д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по вулиці Небесної Сотні від вул.Благовісна в напрямку бул.Шевченка у правій смузі руху зі швидкістю 40 км/год. Проїхавши перехрестя вул.Н.Сотні Гоголя він здійснив роз`їзд із зустрічним автомобілем. Відразу після роз`їзду він побачив, як із задньої частини зустрічного автомобіля вибігає пішохід, після чого відбувся наїзд на даного пішохода.

Однак, обвинувачений ОСОБА_15 знову змінив вихідні дані ДТП, які суттєво відрізняються від протоколу проведення огляду місця події 11.12.2014 року, а саме зменшено відстань моменту виниклої небезпеки перед наїздом на пішохода з 14 метрів до 9,4 метрів. Крім того, ОСОБА_15 вказує напрямок руху потерпілої, що суттєво відрізняється від показів потерпілої ОСОБА_11 .

На підставі повторного слідчого експерименту був зроблений висновок авто технічної експертизи № 515/15-23 від 14.07.2015 року відповідно до якої у даній дорожній обстановці, водій ВАЗ 211340 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Покази пішохода ОСОБА_11 при слідчому експерименті від 21.01.2015 року стосовно розташування місця наїзду відрізняються від розташування місця наїзду зафіксованого на схемі пригоди від 11.12.2014 року і вказаного водієм ОСОБА_12 при слідчому експерименті від 15.06.2015 року.

Згідно висновку експерта № 9-66 від 18.09.2015 року у даній дорожній обстановці водій ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2. та 12.3 ПДР України. Відповідаючи на питання № 3, експерт не надав однозначної відповіді, у зв`язку з тим, що йому не відомий коефіцієнт зчеплення коліс з дорожнім покриттям. Експерт лише зазначає, а не констатує, що за умови коефіцієнту зчеплення коліс з дорожнім покриттям 0,4 - водій не мав технічної можливості зупинити автомобіль до місця

наїзду на пішохода, а при коефіцієнті зчеплення коліс з дорожнім покриттям 0,6 мав технічну можливість. Проте, експерт констатує, що для заданого комплексу вихідних даних, які були отримані при проведенні слідчого експерименту від 20.01.2015 за участі потерпілої ОСОБА_11 у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 мав технічну можливість зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода ОСОБА_11 . Відповідаючи на запитання № 5 експерт зазначив, що у діях водія вказаного вказаного вище автомобіля убачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, яка, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Дослідивши вказані висновки автотехнічних експертиз, колегія суддів не

погоджується з висновком суду першої інстанції, який при постановленні виправдувального вироку взяв до уваги лише експертизу № 9-66 від 18.09.2015 року, при цьому в контексті на користь обвинуваченого.

Суд, який здійснює розгляд справи, керуючись законом, оцінює висновок за своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Висновок експерта не є особливим доказом і оцінюється за загальними правилами оцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що при проведенні експертиз № 4/131 від 30.03.2015 року; №4/31 від 29.01.2015 року, № 9-66 від 18.09.2015 року (в частині винуватості ОСОБА_12 у висновках по питаннях 1,4,5) додержані всі вимоги закону при призначенні експертизи, дотримані права учасників процесу при призначенні і проведенні експертизи і висновки експерта достатньо мотивовані. Тому колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність та обєктивність висновків вказаних експертиз, відповідно до яких у даній дорожній обстановці ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 211340 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_15 мав технічну можливість зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода ОСОБА_11 ..

Колегія суддів перевіривши та дослідивши докази відповідно до вимог ст.94 КПК України приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Аналізуючи та оцінюючи у своїй сукупності докази, показання надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд апеляційної інстанції враховує покази потерпілої, досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зокрема протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та план-схему від 11.12.2014 року, до нього, протоколи проведення слідчих експериментів з усіма вихідними даними, висновки автотехнічних експертиз, які встановили факт порушення ОСОБА_15 правил ПДР України, який і призвів до дороджньо-транспортної пригоди та як наслідок спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що показання потерпілої, як на досудовому розслідуванні так і під час розгляду справи в суді є чіткими, послідовними, не змінними, що не можливо вказати про обвинуваченого ОСОБА_12 , який неодноразово змінював свої покази, що видно з матеріалів кримінального провадження і свідчить на думку колегії суддів про його нещирість та неправдивість показів.

Порушення правил дорожнього руху, а саме п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху Клепачевським перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.268 КК України.

Також спричинені середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_11 підтверджується даним висновку №78 від 12 січня 2015 року, згідно якого у ОСОБА_11 , відповідно до даних медичної картки мало місце ушкодження: компресійно-уламковий перелом першого поперекового хребця без ушкодження спинного мозку. Вказане ушкодження виникло від дії тупих предметів, по давності виникнення може відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обвинувачення ОСОБА_12 поза розумним сумнівом доведено.

Колегія суддів не приймає до уваги висновки експертів № 9-66 від 18.09.2015 року; № 515/15-23 від 14.07.2015 року та дані слідчого експерименту від 15.06.2015 року в частині того, що водій ОСОБА_15 з заданого моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода Коняшину шляхом екстреного гальмування, покази водія ОСОБА_12 при слідчому експерименті від 15.06.2015 року не містять суперечностей технічного характеру.

При цьому колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_15 неодноразово змінював покази з метою надання експертам таких вихідних даних дорожньо-транспортної пригоди, які завідомо вказували про його невинуватість.

Колегія суддів вважає такі покази обвинуваченого ОСОБА_12 неправдивими, які надані з метою у такий спосіб уникнути відповідальності за скоєне, крім того такі показання ОСОБА_12 протирічать іншим доказам в їх сукупності, покладеним в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_12 , оскільки виправдовуючи ОСОБА_12 , суд першої інстанції в основу такого рішення поклав висновки експертизи № 9-66 від 18.09.2015 року та № 515/15-23 від 14.07.2015 року, які зроблені на даних отриманих при слідчому експерименті з обвинуваченим ОСОБА_15 від 15.06.2015 року.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку місцевого суду з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_15 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.1 ст.286 КК України, який відносяться до нетяжких злочинів, вчинений з необережності, характеризується позитивно, раніше не судимий, вину не визнав, шкоду взагалі не відшкодував, що свідчить про його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_15 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , колегія суддів враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого і приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_12 призначивши йому покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами, із застосуванням щодо нього положень ст.76 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Оскільки з моменту вчинення злочину обвинуваченим минуло більше п`яти (5) років, то ОСОБА_15 підлягає звільненню від покарання на підставі ст.49, ч.5 ст. 74 КК України.

Колегія суддів вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про відшкодування шкоди слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, суд повторно досліджує докази за клопотанням учасників судового провадження.

При цьому в ході апеляційного розгляду учасники судового провадження не заявляли клопотання з приводу повторного дослідження доказів підтверджуючих заподіяння потерпілій шкоди, а з власної ініціативи суд законодавчо позбавлений можливості повторно дослідити докази.

Враховуючи дані обставини та положення ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів, колегія суддів позбавлена можливості дати свою оцінку доказам, що стосуються відшкодування шкоди і як наслідок не може з цього приводу прийняти рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про достатність аргументів наведених в апеляційних скаргах, які слід задовольнити, а вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4210,36 (чотири тисячі двісті десять гривень тридцять шість копійок) стягнути з ОСОБА_12 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог: ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль ВАЗ 211340 р.н. НОМЕР_2 - переданий під зберігальну розписку обвинуваченому ОСОБА_12 - залишити за належністю власнику; письмові матеріали, що були досліджені в ході судового розгляду за клопотанням сторін провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 367, 369, 370,378 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_12 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити ОСОБА_12 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.49, ч.5 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про стягнення шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши їй право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути із засудженого ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати у справі в сумі 4210,36 (чотири тисячі двісті десять гривень тридцять шість копійок) за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль ВАЗ 211340 р.н. НОМЕР_1 - переданий під зберігальну розписку обвинуваченому ОСОБА_12 - залишити за належністю власнику; письмові матеріали, що були досліджені в ході судового розгляду за клопотанням сторін провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді