ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 481/227/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/169/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000107,-
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Касаційного кримінального суду від 24.11.2020 року скасовано ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, призначено новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції. Залишено ОСОБА_8 під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 діб.
Ухвалою Верховного суду від 22.12.2020 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 направлено до Херсонського апеляційного суду.
Адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із клопотанням, в якому просить змінити застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Зазначає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 не набрав законної сили. Верховним судом фактично застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк мінімально необхідний для повноцінного розгляду питання про застосування запобіжного заходу.
В обґрунтування такого рішення Верховний суд послався на існування ризику переховуватися від суду, проте судом не було враховано, що ОСОБА_8 сумлінно виконував вимоги органу досудового розслідування, суд першої та апеляційної інстанції, прибував за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, при цьому під час судового розгляду відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Верховним судом ухвала суду апеляційної інстанції скасована за касаційною скаргою сторони захисту. Прокурором та потерпілим вирок не оскаржувався.
Зазначені обставини свідчать про те, що під час нового апеляційного розгляду, у разі доведеності вини обвинуваченого, максимальна можлива міра покарання є та, що була визначена судом першої інстанції, тобто 3 роки позбавлення волі.
Вважає, що фактична поведінка обвинуваченого свідчить про відсутність наміру переховуватися від суду.
ОСОБА_8 , будучи обізнаним про залишення судом апеляційної інстанції без змін вироку суду першої інстанції, розуміючи, що його засуджено до позбавлення волі, нікуди не зник, не переховувався від правоохоронних органів, самостійно з`явився за викликом до Новобузького відділу поліції для етапування до місця відбування покарання.
За твердженням захисника, викладені обставини свідчать про добросовісне виконання ОСОБА_8 обов`язків підозрюваного, обвинуваченого та засудженого.
Обвинувачений має родину та утриманців, зокрема ОСОБА_8 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 2017 року народження, а також обвинувачений має постійне місце проживання.
Адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання. Захисник під час розгляду клопотання зазначив, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду. Учасники судового провадження не заперечили проти розгляду клопотання захисника за відсутності потерпілого.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження , апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Вбачається, що на час надходження до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не було застосовано.
Вироком Новобузького районного суду м. Миколаєва від 04.02.2020 року, який є предметом апеляційного розгляду, запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
З`ясовано, що ОСОБА_8 було взято під варту в порядку виконання вироку від 04.02.2020 року, який набув законної сили 04 серпня 2020 року.
Постановою Касаційного кримінального суду від 24.11.2020 року за результатами касаційного розгляду кримінального провадження скасовано ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, призначено новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції. Залишено ОСОБА_8 під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 діб.
При цьому Верховний суд, вирішуючи питання утримання ОСОБА_8 під вартою, зазначив, що не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинувачення, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За приписами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.
Суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу, та умови, за яких така зміна можлива. При обґрунтуванні рішення про зміну застосування запобіжного заходу слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010року у справі «Хайредінова проти України».
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як видно, ОСОБА_8 вироком суду від 04.02.2020 року визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України і йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.
До закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого Постановою Верховного Суду від 24.11.2020 року, апеляційний розгляд кримінального провадження не закінчений, а отже апеляційний суд має вирішити питання про доцільність подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.
Як видно із зазначеної Постанови Верховним Судом було встановлено існування ризику переховування обвинуваченого від суду під час нового апеляційного розгляду.
Колегія суддів, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості, вважає, що ризик переховування від суду продовжує існувати на час апеляційного розгляду.
При цьому колегія суддів враховує, що прокурор до Херсонського апеляційного суду не подавав письмове клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, одружений, характеризується позитивно.
На стадії апеляційного провадження прокурор не довів недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого під час попереднього апеляційного розгляду, враховуючи відомості про його особу, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, враховуючи, що прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і не було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів вважає, що запобігти ризику переховування від суду на час апеляційного розгляду зможе більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою підлягає зміні на запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною обвинуваченому покидати місце проживання у період з 20.00 год до 06.00 год., який слід застосувати в межах строку визначеного ст. 181 КПК України, а саме до 17.03.2021 року включно.
Клопотання захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки висловлене в судовому засіданні його прохання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задоволенню не підлягає. Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не буде достатнім для запобігання існуючому ризику на стадії апеляційного розгляду.
Керуючись ст. 194, 183, 331, 419, 376 ч 2, 181 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задовольнити частково.
Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_8 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 20.00 год. до 06.00 год. строком до 17 березня 2021 року включно.
Покласти на ОСОБА_8 на строк до 17 березня 2021 року включно наступні обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право в`їзду та виїзду з України.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4