ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002356 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання сторони захисту та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, та визначити місце перебування обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має міцні соціальні зв`язки за місцем його проживання, оскільки проживає з батьками та має на утриманні малолітню дитину, 2009 року народження.
Також судом не взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.
Стверджує, що ризик можливого вчинення нового кримінального правопорушення відсутній, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 з моменту дострокового звільнення з місць позбавлення волі за попередній злочин жодного разу не вчиняв кримінальні правопорушення, а наявні в матеріалах провадження витяги з ЄРДР відносно можливої причетності ОСОБА_8 до інших кримінальних правопорушень спростовуються закриттям цих кримінальних проваджень за реабілітуючих обставин.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 лютого 2021 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 судимий за вчинення злочину додатковим об`єктом якого є здоров`я громадян, підозрювався у вчиненні злочинів проти здоров`я громадян, в даний час обвинувачується у іншому провадженні у вчиненні злочину проти здоров`я громадян і зараз обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину незадовго після звільнення з місць позбавлення волі після відбуття покарання, що в сукупності свідчить про наявність зазначеного ризику.
Також судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є сталими з огляду на те, що його цивільна дружина загинула, а малолітня дитина являється спільною дитиною з жертвою злочину, те що обвинувачений до затримання офіційно не працював, раніше судимий, а також обставини злочину, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0002356 від 23.12.2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 09.12.2020 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які не є сталими з огляду на те, що його цивільна дружина загинула, наявність малолітньої дитини на утриманні, яка являється спільною дитиною з жертвою злочину, до затримання офіційно не працював, а тому судом обгрунтовано обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки вказаний ризик був зазначений прокурором в судовому засіданні, встановлений в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а тому посилання захисника на те, що судом не взято до уваги практику Європейського суду з прав людини є безпідставним.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що спричинило смерть потерпілого, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки за місцем його проживання, оскільки проживає з батьками та має на утриманні малолітню дитину, 2009 року народження, колегія суддів вважає таким, що не зменшує заявлений у кримінальному провадженні ризик.
Крім того, в ході апеляційного перегляду встановлено, що судом закінчено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, провадження перебуває на стадії судових дебатів. Разом з цим, вказані обставини не є такими, що зменшують ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4