Ухвала
Іменем України
31 серпня 2020 р.

м. Київ
Справа №442/66/16-к
Провадження № 51-4756 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирішено питання щодо цивільних позовів у провадженні.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 травня 2020 року вищезазначений вирок місцевого суду змінено. Постановлено дії ОСОБА_5 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі
ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного за ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді 1 рокі обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності.
У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі потерпілий не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
При цьому, скарга потерпілого містить посилання на підстави передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України, проте вона не містить обґрунтування їх незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 370, 374, 412-414, 404, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Крім того, вимога потерпілого сформульована без урахування положень ст. 436 КПКУкраїни, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду його скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Згідно з ч. 4 ст. 427 КПК України, касаційна скарга підписується особою, яка її подає.
Зазначена вимога закону не виконана, касаційна скарга не підписана скаржником, що позбавляє можливості перевірити чи належною особою подано касаційну скаргу.

Крім того, потерпілим до касаційної скарги не долучено копії судового рішення яке ним оскаржується, чим порушено ч. 5 ст. 427 КПК України.

Усупереч положенням ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3