Справа № 485/1290/20
Провадження №1-кп/485/130/20
Вирок
іменем України

13 листопада 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000317 від 05.07.2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 01.07.2019 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, 2) 17.02.2020 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Херсон, українки, громадянки України, не заміжньої, утриманців не має, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої фактично за адресою: АДРЕСА_1 ,
які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 04 липня 2020 року близько 18:00, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , вступили у злочинну змову між собою про спільне викрадення теля, яке випасалось на пасовищі на відкритій місцевості, чорно-рябої масті віком 4 місяці, вартістю 3000 грн., належне потерпілій ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір та діючи з корисливих спонукань обвинувачені ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 пересвідчившись, що є непоміченими сторонніми особами, підійшли до теля. Після чого ОСОБА_4 , за вказівкою ОСОБА_3 , з пляшки з водою, яку мала при собі, полила металевий кілок, який був забитий у землю та до якого на ланцюзі було прив`язане теля, з метою полегшення його витягування з землі. Після чого, ОСОБА_3 витягнув з землі вказаний металевий кілок, та в подальшому разом з ОСОБА_4 утримуючи на ланцюзі, повели викрадене теля у напрямку Снігурівського професійного ліцею утримуючи за ланцюг. Однак, у подальшому обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були виявлені потерпілою ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_10 біля гуртожитку вказаного ліцею. Тобто вчинили усі дії, які вважали за необхідне, але не довели злочин до кінця так як були виялені потерпілою та її чоловіком.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав. Щиро розкаявся. Суду надав пояснення, що цього дня на території ліцею випивали разом з ОСОБА_4 . Побачили теля, яке паслось. Теля було прив`язане. Чінчік налила води там де був забитий колишок, щоб легше його було витягнути. Чінчік взяла теля за ланц, а він ззаді його підштовхував, щоб воно пішло. Відвели теля десь на сто метрів, від місця де воно паслось. Біля гуртожитків зупинились та присіли покурити. Прийшла потерпіла з чоловіком та викликали поліцію.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнала. Суду надала пояснення, що було літо, вживала разом з ОСОБА_11 спиртні напої на території ліцею. Побачили теля. Воно почало мичати. Підійшли до теля. Вон о було прив`язане ланцом до кілка, який був забитий у землі. Взяла воду та налила на міце де був кілок забитий у землю, щоб легше його було витягнути. Знала що теля чуже. Повели теля десь на відстань 100 м. Вирішили біля гуртожитку покурити. Коли курили, прийшла потерпіла з чоловіком та викликали поліцію. Знали що теля належить потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила що бачила як йшли двоє ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Йшли на рибалку. Ходили два дні. Чінчік заходила, просила їсти. Дала їй їсти. На другий день прийшла з самого ранку. Тоже просила їсти та води. В подальшому потерпіла прив`язала теля на території ліцею, та залишила його пастись. Теля було прив`язане до колишка. Колишок був забитий в землю сильно, теля його не могло вирвати. Паслось теля на відстані десяти метрів від хати. Пішла до хати. Чінчік часто приходила, просила курити. Чінчік весь час крутилась біля теля. Прийшов сторож та сказав що двоє вкрали їх теля. Пішли з чоловіком шукати. Знайшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і теля біля гуртожитків. Обвинувачені сиділи на траві курили, теля стояло паслось, накрите курткою. Ланц лежав біля ОСОБА_11 . У призначенні покарання покладається на думку суду.
Свідок ОСОБА_13 показав що працює сторожем в ліцеї. Обвинувачених не знав. Десь в 17-00 год. поливав квіти. Підійшла ОСОБА_12 попросила води, налив їй у бутилку. Потім знов прийшла просити води, знов налив їй у бутилку. Появився ОСОБА_11 , щось шукав, потім пішов. Пізніше побачив що обвинувачені двоє тягнуть бичка. Обвинувачений падав біля бичка, воно не хотіло йти. Пішов до потерпілої ОСОБА_14 повідомити, що крадуть теля. Знайшли їх біля гуртожитків. Почали сваритись. Викликали поліцію.
Надаючи правову оцінку показам обвинувачених, потерпілої та свідка, суд виходить із того, що вони мають логічний та послідовний характер та безпосередньо вказують на причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, котре їм інкримінується.
Незважаючи на першочергове невизнання обвинуваченими своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, їх подальше повне визнання, винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується показами допитаних в ході розгляду справи потерпілої та свідка, а також наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами:
- заявою від 04 липня 2020 року ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих осіб, чоловіка та жінку, які 04.07.2020 року в період часу з 18-00 год. викрали чотирьохмісячне теля чорно-білої масті, яке було прив`язане та паслось біля двору де вона проживає, чим заподіяно їй шкоду в сумі 3000 грн. (а.с.77), за якою того ж дня внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (а.с.76);
- протоколом огляду місця події від 05 липня 2020 року за участю потерпілої, з фототаблицею та план-схемою, яким встановлено, що місцем огляду є ділянка місцевості, яка розташована між територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та територією Снігурівського професійного ліцею, де на відстані 10 м. від воріт потерпілої, випасалась рогата худоба належна ОСОБА_7 . Теля чорно-білої масті було прив`язане ланцом довжиною 3,5 м., та прикуте до прута довжиною 60 см, який був вбитий в землю глубиною 30 см. (а.с.79-83);
- постановою про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 05.07.2020 року, відповідно до якої, теля чорно-рябої масті визнано речовим доказом (а.с.84), яке відповідно до розписки, отримала на зберігання потерпіла ОСОБА_7 (а.с. 85).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2020 року з фототаблицею, за участі свідка ОСОБА_15 , під час якого свідок відобразив звідки він побачив особу яка вела теля та місце в якому напрямку особи чоловічої та жіночої статі вели на ланці теля, яке впиралось (а.с.87-92).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2020 року з фототаблицею, за участі потерпілої ОСОБА_7 , під час якого потерпіла відобразила де саме 04.07.2020 року та яким чином за допомогою металевого прута та металевого цепу припнула належне їй теля. Показала де саме побачила теля поряд з яким був співмешканець ОСОБА_12 , та куда почала тікати ОСОБА_12 (а.с.93-97).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2020 року, на якому було запропоновано фото чотирьох громадян для впізнання потерпілою ОСОБА_7 . ОСОБА_7 відповіла, що може впізнати особу чоловічої статі, яка 04.07.2020 року близько 18-00 год. намагалась викрасти теля чорно-рябої масті, яке їй належить. Потерпіла ОСОБА_7 вказала на фотознімку №3, на якій був ОСОБА_11 (а.с. 98-100);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2020 року з фототаблицею за участю ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_11 повідомив, що коли побачив теля запропонував ОСОБА_12 викрасти вказане теля щоб в подальшому забити його на м`ясо для власного вживання, на що ОСОБА_12 погодилась на його пропозицію. Показав де паслось теля, як ОСОБА_12 лила воду на кілок, як він витягнув даний кілок. Показав напрямок куди ОСОБА_12 вела з переду на ланцюгу теля, а він підштовхував його ззаду. Повів учасників до кута гуртожитку де їх помітив охоронець ліцею та де він залишився разом з телям (а.с. 105-113).
Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, які не викликають у суду сумнівів, тому суд покладає їх в основу вироку.
Аналізуючи досліджені безпосередньо в ході судового розгляду справи та оцінені в їх сукупності докази, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в судовому засіданні встановлена і доведена, а їх умисні дії, суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, яку не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі винної особи, у ОСОБА_3 крім цього, вчинена повторно.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинувачених в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченим, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вивченням осіб обвинувачених встановлено наступне:
- ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, веде антигромадський паразитичний спосіб життя, займається пияцтвом, знаходився на «Д» обліку з 2013 по 2019 роки, залежність від алкоголю. Знятий з «Д» обліку у зв`язку з систематичною неявкою. На обліку в лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працюючий, раніше не одноразово судимий, крім цього судимий за крадіжку ягня, має постійне місце проживання, злочин вчинений під час іспитового строку.
- ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, веде антигромадський паразитичний спосіб життя, займається пияцтвом, не працююча, незаміжня, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра, з приводу легкої розумової відсталості, раніше не судима, має постійне місце проживання.
Так, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно досудових доповідей органу з питань пробації про обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , виправлення осіб можливе без позбавлення волі.
Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд приходить до висновку, що:
- обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті 185 ч.2 КК України, за якою вона притягається до кримінальної відповідальності з випробуванням та покладенням обов`язків, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд бере до уваги що обвинуваченою вчинено умисний нетяжкий корисливий злочин, обставини та мотиви його вчинення, наслідки вчинення для потерпілої особи, розмір заподіяної шкоди, з наявністю обставин які пом`якшують покарання, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до переконання, що її виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є можливими без ізоляції від суспільства.
- обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч.2 КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд бере до уваги що обвинуваченим вчинено умисний нетяжкий корисливий злочин, обставини та мотиви його вчинення, наслідки вчинення для потерпілої особи, те що він раніше судимий, злочин вчинено під час іспитового строку, з наявністю обставин які пом`якшують покарання, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень не є можлива без ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи норм ст. 69-1 КК України до обвинувачених, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. За сукупністю вироків (ст. 71 КК) ( 2341-14 ) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Встановлено, що вказаний злочин обвинувачений ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року, згідно з яким останній засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 1 рік.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Отже, з урахуванням вирокуБаштанського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_3 на підставі ст. 71 КК України слід остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі.
В матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати на залучення експерта.
До обвинувачених заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Запобіжні заходи відносно обвинувачених не обиралися.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року, остаточно визначити покарання у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обовязки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ, теля чорно-рябої масті передане на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку, вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1