ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3180/20 Справа № 191/1700/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, у цій справі засудженого ЗО жовтня 2017 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку - 12.06.2017 року, кінець строку - 23.06.2021 року,-

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року у задоволенні клопотання начальника Синельниківської виправної колонії №94 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, раніше також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності.
Під час перебування в Синельниківській ВК-94 мав 1 стягнення і лише 2 заохочення, на виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я, характеризується добре.
Також суд врахував, що до ОСОБА_8 29 січня 2016 року вже застосовувалися вимоги ст.81 КК України і він звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, але під час невідбутої частини покарання знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Захисник ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника Синельниківської виправної колонії №94 та застосувати до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
На думку апелянта, судом першої інстанції, під час розгляду вказаної справи, не було повно та всебічно досліджено особу засудженого ОСОБА_8 , в результаті чого дані, які підтверджують його виправлення, не були враховані судом першої інстанції під час прийняття остаточного рішення за результатами розгляду клопотання про умовно- дострокове звільнення ОСОБА_8 .
Звертає увагу на те, що з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він відбував покарання спочатку у ОВК-25 м. Харкова, а починаючи з 10 липня 2019 року в Синельниківський ВК-94, За час відбування покарання у ОВК-25 ОСОБА_8 - навчався в школі, 13 серпня 2018 року закінчив Олексїївський навчальний центр №25 і отримав спеціальність токаря 2-го розряду, проявляв соціально-корисну активність, поновив суспільні відносини з колишньою дружиною та малолітньою донькою, 29 листопада 2018 року уклав новий шлюб із громадянкою ОСОБА_10 , мав 1 стягнення, за незначне порушення вимог режиму утримання, яке погашено в установленому законом порядку, на виробництві працевлаштований не був через стан свого здоров`я. За час відбування покарання у СВК-94, засуджений ОСОБА_8 - характеризується виключно добре, самостійно дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядку дня, має завжди охайний зовнішній вигляд, самостійно дотримується санітарно-гігієнічних норм, утримує у чистоті і порядку своє спальне місце, з повагою ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює належний догляд за ними, не допускає використання їх не за призначенням. Через стан свого здоров`я засуджений ОСОБА_8 , не може бути працевлаштований на промисловому підприємстві СВК-94, однак при цьому він систематично залучається до виконання робіт із самообслуговування та виконує роботи по благоустрою приміщень і території установи. Приймає активну участь у виконанні ремонтних робіт до виконання яких ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, поставлені завдання виконує якісно та вчасно. Має два заохочення 09 жовтня 2019 року та 24 квітня 2020 року. Також, засуджений ОСОБА_8 , приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі виконання покарань, він є слухачем та активним співрозмовником в тематичних обговореннях. Виконавчих листів на засудженого ОСОБА_8 в СВК-94 не має. Він приймає участь у роботі самодіяльних організацій установи (шахи, доміно, любителі автомобілів), відвідує бібліотеку. Наразі ОСОБА_8 розпочав навчання для отримання спеціальності зварника. ОСОБА_8 провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає і усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині.
Вважає, що той факт, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та те, що він у 2016 році звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, не можуть бути судом враховані під час розгляду вказаного клопотання і жодним чином не підтверджують того, що ОСОБА_8 не мав позитивних змін протягом усього часу відбування покарання.
Вказує на те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно- дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження вбачається, що у Синельниківській виправній колонії №94 ОСОБА_8 відбуває покарання з 10 липня 2019 року, систематично залучається до виконання робіт із самообслуговування та виконує роботи із благоустрою приміщення відділення. Характеризується добре. Має 2 заохочення, стягнень не має, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, етапи програми виконує систематично і самостійно. Позовів не має. Питання реєстрації вирішено позитивно. Провину і суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому.
Разом з цим, під час перебування в Синельниківській ВК-94 мав 1 стягнення і лише 2 заохочення, на виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я, характеризується добре.
29 січня 2016 року вже застосовувалися вимоги ст.81 КК України і він звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, але під час невідбутої частини покарання знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
В даному випадку, на думку колегії суддів, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 довів своє виправлення і готов до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Тож, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4