Справа № 1-224/2002
провадження 1-в/462/157/20
У Х В А Л А

14 грудня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.08.2002 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 142 КК України (у редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна

про звільнення від відбування покарання у вигляді конфіскації майна

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Залізничного районного суду м.Львова від 05.08.2002 року по справі № 1-224/2002. Своє клопотання обґрунтовує тим, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року по справі № 1-224/2002 його було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції Закону від 1960 року) та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією його майна. Строк відбування ним призначеного покарання почав перебіг 19.06.2001 року з часу фактичного затримання. Після відбування покарання він звільнився з місць позбавлення волі в 2007 році. Після набрання вироком законної сили такий було скеровано на виконання, в тому числі і щодо конфіскації майна. Так, державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року в частині конфіскації належного йому майна. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА 672241 від 12.11.2002 року, якою було накладено арешт на належне йому майно. Вказаний арешт був зареєстрований за реєстраційним № 4367667 від 15.11.2002 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою. Так, йому належить на праві приватної власності 1/3 частка в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , однак, станом на даний час вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року в частині конфіскації майна не виконано та майно у власність держави не було вилучено з причин, які не залежать від нього. Оскільки, його було засуджено за особливо тяжкий злочин, то обвинувальний вирок в частині конфіскації майна підлягав виконанню в строк 10 років з моменту набрання вироком чинності, отже такий повинен був бути виконаний до 21.08.2012 року. Однак, вирок суду у частині конфіскації майна на даний час не виконано, перебіг давності виконання даного вироку в цій частині не зупинявся, від покарання, в тому числі і додаткового, він не ухилявся, а тому його слід звільнити від відбування покарання в частині конфіскації майна, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року в зв`язку з закінченням строків виконання вироку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, з мотивів викладених в такому, яке просив задоволити. Надалі подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Прокурор проти заявленого клопотання не заперечила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 48 КВК України, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.
Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно із ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (Редакція станом на 23.05.2020 року) виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Положення ст 80 КК України, передбачають звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Так, відповідно до ч.1 статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в тому числі десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Згідно із ч.2, 3 ст. 80 КК України, строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду . Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання, зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Так, судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року по справі № 1-224/2002 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції Закону від 1960 року) та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 02.10.2002 року. 23.12.2005 року рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області звільнено умовно достроково з Львівської виправної колонії № 40, невідбута частина покарання 1 рік 5 місяців 28 дів.
Після набрання вироком законної сили такий було скеровано на виконання, в тому числі і щодо конфіскації майна. Так, державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року в частині конфіскації належного ОСОБА_4 майна. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА 672241 від 12.11.2002 року, якою було накладено арешт на належне йому майно. Вказаний арешт був зареєстрований за реєстраційним № 4367667 від 15.11.2002 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 176113986 від 02.08.2019 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта №176114423 від 02.08.2019 року та свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 25.12.200 року ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 1/3 частка в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 03.07.2020 року ОСОБА_4 в такому реєстрі не числиться.
Також судом встановлено, що станом на даний час вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року в частині конфіскації майна не виконано та майно у власність держави не було вилучено.
Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_4 05.08.2002 року був засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова, що набрав законної сили 02.10.2002 року, за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції Закону від 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 23.12.2005 року звільнений з місць позбавлення волі, та об`єктивно не міг ухилятись від відбування покарання у виді конфіскації усього належного йому майна, яке є його власністю, не вчинив іншого злочину, а отже перебіг строків давності не переривався, а тому суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 підлягає до задоволення і він має бути звільнений від відбування додаткового покарання у виді конфіскації усього належного йому майна яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Керуючись ст.ст.534, 537, 539 КПК України, на підставі ст.80 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року по справі № 1-224/2002.
Копію ухвали невідкладно надіслати для виконання у Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) та Першу Львівську державну нотаріальну контору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1