Справа № 645/4406/18
Провадження № 1-кп/645/137/20
В И Р О К
21 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, холостого, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_14 , раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
5 червня 2018 року, близько 23 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому рухався по проспекту Московському у м. Харкові зі сторони вулиці Харківських Дивізій в напрямку проспекту Петра Григоренка у середній смузі для руху зі швидкістю близько 60-70 км/год. Під час руху в районі будинку № 257-А, розташованого по проспекту Московському у місті Харківі, обвинувачений ОСОБА_7 своєчасно не виявив перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_15 , який перетинав проїжджу частину справа наліво по ходу руху автомобіля, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України був здійснений наїзд автомобіля RENAULT LAGUNA під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_15 , який за наслідками отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/1215-с/18 від 13.06.2018 р. причиною смерті ОСОБА_15 стала травма грудної та черевної порожнин з розривами внутрішніх органів та судин, що призвело до гострої крововтрати. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 відповідно до висновків автотехнічної експертизи №656/18 від 18.06.2018 р. та комплексної експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи №131/747/747/18 від 20.07.2018 р. перебувають у прямому зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Потерпілий ОСОБА_17 до судового засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав заяву з проханням проводити судове засідання за його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги.
Не дивлячись на часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні наступних доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні зазначив, що є батьком ОСОБА_15 , та у повному обсязі підтримав пояснення своєї дружини та дав аналогічні пояснення. Просив винести покарання на розсуд суду.
Поясненнями законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона є колишньою дружиною загиблого ОСОБА_15 . Про факт ДТП їй стало відомо від його батьків. З ОСОБА_15 вони розлучились у 2009 році, але він допомагав дітям матеріально. Покарання просила винести на розсуд суду без тюремного ув`язнення, в чому її підтримають також діти.
Змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2018 року, проведеного в період часу з 00.40 год. до 02.45 год. в присутності понятих та судово-медичного експерта, даними які маються у схемі до протоколу огляду місця ДТП, фототаблицею, згідно якої зафіксовано місце ДТП, відображено знаходження автомобіля після ДТП, пошкодження, які отримав автомобіль після ДТП, сліди шин автомобіля та інші об`єктивні дані, які відображають картину ДТП, яка відбулась 06 червня 2018 року за участю автомобіля RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_15 (том 2, а.с. 6-14).
Висновком експерта №10-12/1215-с/18 від 06.06.2018 - 13.06.2020 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизі трупа ОСОБА_15 були встановлені такі ушкодження: голови: садна на лобі ліворуч з розповсюдженням на ліву скроневу ділянку, на спинці носу з переходом на кінчик та на підборідд, ліворуч; синець на лівому віці; забійні рани на слизовій нижній губи, на перехідній каймі нижньої губи ліворуч та на підборідді ліворуч; крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в правій і лівій тім`яних ділянках з переходом на лобну ділянку зліва та в правій скроневій ділянці, а також в лівий скроневий м`яз; тулуба: садно на грудній клітині ліворуч; багатоуламковий перелом правої ключиці у середній щетині, поперечний прямий перелом грудини у ділянці 3-го міжребір`я; прямі поперечні переломи ребер по грудинній лінії - 1,2-го правих, 1,2,3-го лівих, правих - 1,2,3,4,7-го ребер по передньо-пахвовій лінії, 5-го по пахвовій лінії, 6-го по середньо-пахвовій, лівих - 7,8-го ребер по задньо-пахвовій лінії, лівих - 1-5-го ребер по передньо-пахвовій та непрямі поперечні переломи лівих 1-12-го ребер по лопаточній лінії з розривами пристінкової плеври; перелом-розрив хребта по міжхребцевому диску між 7-м шийним та 1-м грудним хребцями; крововиливи у корені легень, у воріт печінки та нирок; розриви печінки, нирок, навколосерцевої сумки та на верхівці серця, а також на висхідному відділі аорти, біля основи серця з вилиттям 700мл та 300 мл крові у праву і ліву плевральні порожнини відносно; кінцівок: садна на правому та лівому передпліччі, на тильній поверхні правої і лівої кистей, на стегні, на межі з сідницею; синці на тильній поверхні лівої кисті та в ділянці внутрішнього лівої малогомілкової кістки; поперечно-уламкові переломи лівої плечової кістки у верхній та лівої малогомілкової кістки, на 17см від підошовної поверхні стопи, а також розрив лівого гомілковостопного суглоба та відрив внутрішнього відростка лівої великогомілкової кістки. Вищевказані ушкодження мають ознаки прижиттєвості, виникли від дії тупих твердих предметів значною сили, найімовірніше, безпосередньо перед настанням смерті або в час настання смерті та з настанням смерті ОСОБА_15 зв`язані. Не виключена можливість їх виникнення в умовах дорожньо-транспортноі подіі (що не суперечить відомим обставинам справи - мав місце наїзд автомобіля на пішохода). Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, можна припустити, що пішохід ( ОСОБА_15 ) в момент первинного контакту знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні і був повернутий лівою боковою поверхнею тіла до автомобіля. Далі сталося падіння потерпілого та виникнення інших ушкоджень. Більш детально судити про механізм виникнення ушкоджень можна тільки після вивчення матеріалів кримінальної справи. Матеріали кримінальної справи на експертизу не представлені. Керуючись п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Приказа №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. травма органів грудної і черевної порожнин відносяться до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.3 л) «Правил...»), переломи кісток кінцівок мають ознаки тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (згідно п.п. 2.1.1. «Правил...»), інші ушкодження (синці, садна, крововиливи, забійні рани) мають ознаки ЛЕГКОГО тілесного ушкодження (згідно п.п. 2.3.1 «Правил...»). Також встановлені садна в лівій підключичній ділянці, в лівому підребір`ї, на лівому плечі, в проекції лівої та правої надколінної чашечки, на лівій гомілці, в проекції лівого і правого гомілковостопного суглобів, у основи 1-го пальця правої стопи, по тильній поверхні, а також забійна рана в лівій підключичній ділянці, які мають ознаки посмертного виникнення. Таким чином, причиною смерті ОСОБА_15 стала травма грудної та черевної порожнин з розривами внутрішніх органів та судин, що призвело до гострої крововтрати. При проведенні судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_15 виявлений етиловий спирт в кількості - 4,22 %, що відповідає алкогольному сп`янінню ТЯЖКОГО ступеню (стосовно до живих осіб)(том 2, а.с. 17-21).
Висновком експерта №16/1636-С/18 від 07.06.2018 року на підставі результатів судово- медичної експертизи крові трупа гр. ОСОБА_15 , 1792 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості 4,22%. Метиловий, ізопропіловий н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено) (том 2, а.с. 22).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, схемою до нього, який був проведений з 17.00 по 18.20 року за участю ОСОБА_7 , статиста, понятих, та під час якого був встановлений механізм ДТП, та замірами встановлено, що на момент ДТП автомобіль рухався таким чином, що правий його габарит розташовувався на відстані 5,6 м від правого краю проїзної частини по ходу його руху і рухався зі швидкістю 60-70 км/на годину. Водій (свідок) вказав на проїжджій частині місце наїзду на пішохода, вимірами встановлено, що місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 12,7 метрів від правого краю проїзної частини по ходу двигуна автомобіля. Далі експериментальним шляхом встановлено темп руху пішохода на момент настання. Для цього на проїжджій частині було відміряно ділянку 12,7 м. та статисту- пішоходу було запропоновано подолати цю відстань три рази, статист-пішохід подолав відстань, рівну 12.7 м. З такими показниками t-1 = 7,0 м, t2 = 4,8 m. t3 = 5,2 m. Свідок(водій) ОСОБА_7 спостерігаючи за пішоходом-статистом пояснив, що при третьому забігу темп руху пішохода- статиста відповідає темпу руху пішохода на момент ДТП. При проведенні слідчого експерименту погодні умови відповідали погодним умовам на момент ДТП (том 2, а.с. 23-26).
Висновком експерта № 656/18 від 18.06.2018 року, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля RENAULT LAGUNA ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій RENAULT LAGUNA ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування та зупинки автомобіля до місця наїзду без зміни напрямку руху (відповідно до вимог п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України). У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля RENAULT LAGUNA ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП (том 2, а.с. 29-31).
Даними, які находяться на диску Artex DVD+R 4,7 GB|120 MIN x RW з відеозаписом ДТП, яке мале місце 05.06.2018 року за участю водія ОСОБА_7 , та протоколом перегляду відеозапису від 26.06.2018 р. та диском Artex DVD+R 4,7 GB|120 MIN x RW (том 2, а.с. 60).
Висновком експерта № 131/747/748/18 від 20.07.2018 року, згідно якого у досліджуваному відеофайлі «ДТП Харків 05.06.2018 мр4», що знаходиться на оптичному диску Artex DVD+R, ознак монтажу не виявлено (том 2, а.с. 36-43).
У відповідності до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Часткове визнання обвинуваченим своєї провини у дорожньо-транспортній пригоді суд при оцінці доказів по справі розцінює як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності. Вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, знайшло своє відображення в матеріалах справи і підтверджене дослідженими в ході судового засідання доказами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 .
Вину обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною.
Обставинами, які пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, судом визнається часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 , а також віктимну поведінку потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та переходив проїзну частину в недозволеному місці. Так, стан алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_15 підтверджується висновком експерта №10-12/1215-с/18 від 06.06.2018- 13.06.2020 року, згідно якого при проведенні судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_15 виявлений етиловий спирт в кількості 4,22 % проміле, що відповідає алкогольному сп`янінню ТЯЖКОГО ступеню (стосовно до живих осіб).
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніш не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується позитивно.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а саме те, що гр. ОСОБА_7 раніше не судимий, має низький рівень вчинення кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови нагляду, що необхідне для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1, ч. 2 п. 2 КК України, а також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При визначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення (злочин) та притягується до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику його особи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, його поведінку як до вчинення інкримінованого йому правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке суд розцінює як дійове каяття, зважаючи, в тому числі, на добровільність часткового відшкодування завданої шкоди, що підтвердили під час судового розгляду потерпілі, віктимну поведінку потерпілого, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачений, на переконання суду, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, висновок органу пробації про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.
Суд, враховуючи грубе порушення Правил дорожнього руху та настання тяжких наслідків, вважає необхідним призначити ОСОБА_7 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітньою ОСОБА_11 в особі законного представника ОСОБА_12 , ОСОБА_17 заявлені цивільні позови на підставі ст. ст. 55, 56, 61, 127, 128, 129 КПК України, якими просили стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 з 05.06.2018 та довічно на відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті сина, щомісячні платежі, в розмірі 1/4 від середньомісячного заробітку (доходу) з вирахуванням частки ОСОБА_15 , що складає 1871 грн. 75 коп.; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 з 05.06.2018 та довічно на відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті сина, щомісячні платежі, в розмірі 1/4 від середньомісячного заробітку (доходу) з вирахуванням частки ОСОБА_15 , що складає 1871 грн. 75 коп.; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.06.2018 р. та до досягнення нею вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті батька, щомісячні платежі, в розмірі 1/4 від середньомісячного заробітку (доходу) з вирахуванням частки ОСОБА_15 , що складає 1 871 грн. 75 коп. Також просили стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 одноразово моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп. , на користь ОСОБА_10 одноразово моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразово моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., на користь ОСОБА_17 одноразово моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , посилаються на вимоги ст. 1200, 1202 ЦК України та вказують, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув їх син, батько, внаслідок чого вони втратили можливість отримувати матеріальну допомогу, і тому вимушені з зазначеними позовними вимогами звертатися до суду. Також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_17 в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди вказували, що усвідомлення смерті близької людини, неможливості спілкування з ним, вираження почуттів і родинних емоцій визиває у них душевний біль, розрив системи суспільних відносин за допомогою порушення персоніфікованих відносин, тобто обмеження бути учасником цих відносин та як наслідок сильні душевні страждання, які посилюються з кожним днем все більше і більше.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_15 , суд виходить з наступного.
Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_15 , а ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 68), та на час скоєння кримінального правопорушення (злочину) досягли пенсійного віку, згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки ОСОБА_9 досягла 70 років, а ОСОБА_10 досяг 77 років. Тому відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України мають право на одержання утримання від обвинуваченого. Також має право на одержання утримання від обвинуваченого неповнолітня дитина загиблого ОСОБА_11 , 2003 р. н. до досягнення повноліття (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) (т. 1 , а.с. 78).
Згідно ч. 2 та ч. 3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Отже, розмір шкоди у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.1200 ЦК України вираховується наступним чином: середньомісячна заробітна плата (згідно статистичних даних Міністерства фінансів) по Харківській області станом на червень 2018 року складала 7789 гривень. З врахуванням кількості членів сім`ї ОСОБА_15 на кожного члена сім`ї припадає 1557,8 гривень (7789 : 5 = 1557 гривень 80 копійок).
Відповідно до ч. 1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
Отже, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , слід стягувати на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 1557 гривень 80 копійок грн щомісячними платежами, починаючи 05 червня 2018 року 05 червня 2018 року, і до досягнення дитиною вісімнадцяти років.; з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 по 1557 гривень 80 копійок щомісячними платежами, починаючі з 05 червня 2018 року, довічно, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 по 1557 гривень 80 копійок щомісячними платежами, починаючі з 05 червня 2018 року, довічно.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілі вказують на пов`язані з ним втрати та з чого при цьому виходять.
26.09.2019 року до суду від адвоката ОСОБА_19 , представника цивільних позивачів, надійшли інформаційні картки на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підписані ОП СП ПП Слобідського ВП ГУНП в Харківської області, відповідь на імя адвоката з КНП «Міська поліклініка № 5» щодо стану здоров`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та копії медичних амбулаторних карток, характеристики на цивільних позивачів та загиблого від друзів та родичів ( ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 )
20.01.2020 року до суду надійшла заява представника цивільних позивачів, адвоката ОСОБА_13 , якою він повідомив суд про відмову його клієнтів від участі у призначеній експертизі.
У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_9 підтримали свою позицію.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами потерпілими сум заявлених цивільних позовів щодо відшкодування моральної шкоди, і тому суд задовольняє їх частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілим, суд враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, загинув ОСОБА_15 , а потерпілі втратили рідну людину, через що зазнали сильних душевних страждань та переживань, змушені були змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також, що жодна майнова компенсація практично не в змозі відновити попередній стан, який існував до ДТП, повернути до життя їх сина та батька.
Враховуючи наведене, характер заподіяння моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань потерпілих, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що моральне відшкодування слід визначити у розмірі по 200000 грн. на кожного із потерпілих та такі ж суми на кожну дитину.
Крім того, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Запобіжний захід не обирався.
Питання щодо речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 122, 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року було накладено арешт на тимчасове вилучене майно ОСОБА_27 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, автомобіль RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження та визначене місце зберігання на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107. Зазначений автомобіль відповідно до вимог ст. 100 КПК України, підлягає після набранням вироком законної сили поверненню власнику.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 180000 (сто вісімдесят тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 1557 гривень 80 копійок щомісячними платежами, починаючи з 05 червня 2018 року і до досягнення дитиною вісімнадцяти років ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 1557 гривень 80 копійок щомісячними платежами, починаючі з 05 червня 2018 року, з часу звернення, довічно.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 1557 гривень 80 копійок щомісячними платежами, починаючі з 05 червня 2018 року , з часу звернення, довічно.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при ГУ МВСУ в Харківській області суму в розмірі 6864 грн. 96 коп. на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області за проведення експертиз.
Речовий доказ диск Artex DVD+R 4,7 GB|120 MIN x RW з відеозаписом ДТП, яка мала місце 05.06.2018 року за участю водія ОСОБА_7 , залишити у матеріалах справи.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року, на автомобіль RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_27 , після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ - автомобіль RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, після набрання вироком законної сили повернути власнику майна, ОСОБА_27 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя -