Справа № 1/1312/382/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/811/14/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_8 зі змінами на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року,

встановила :

цим вироком:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1

визнано винним і засуджено:
за ч.1 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі;
за ч.1 ст.115 КК України на п`ятнадцять років позбавлення волі;
за п.9, п.13 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.
На підставі ч.2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі, остаточно обрано покарання у виді довічного позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді взяття під варту до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Строк відбування покарання обчислюється з 16 червня 2012 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в її інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 в її інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 120000 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_15 відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 150000 грн.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.
ОСОБА_8 16 червня 2012 року близько 3 години, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 під час спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , маючи умисел на вчинення вбивства ОСОБА_16 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за допомогою дерев`яного бруска прямокутно-конічної форми завдав множинні удари в різні ділянки тіла ОСОБА_16 , заподіявши йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_16 , взяв на кухні ніж господарсько-побутового призначення, яким перерізав останньому шию в ділянці гортані. В результаті вказаних тілесних ушкоджень утворилась поєднана травма голови та шиї, що призвела до розвитку гострої кровотечі, малокрів`я внутрішніх органів та смерті останнього. Тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_16 .
Крім цього, ОСОБА_8 16 червня 2012 року близько 3 години, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинивши умисне вбивство ОСОБА_16 , боячись бути викритим у вчиненні злочину, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, керуючись раптово виниклим умислом на вчинення умисного вбивства ОСОБА_17 , з метою приховання попередньо вчиненого злочину, умисно завдав серію ударів по тілу та голові ОСОБА_17 , а потім, використовуючи ніж, спричинив ОСОБА_17 множинні колоті та різані рани лівої бокової поверхні шиї. Вказані травми викликали пошкодженням м`яких тканин шиї, лівої загальної сонної артерії трахеї, що спричинило до гострої зовнішньої кровотечі, обезкровлення організму з розвитком геморагічного шоку та стали причиною смерті потерпілої.
Також ОСОБА_8 , 16 червня 2012 року близько 3 години, знаходячись у приміщенні кухні за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення умисних вбивств ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав (витягнув) із задньої кишені штанів ОСОБА_16 належний останньому мобільний телефон марки «Nокіа» (невстановленої слідством моделі, ІМЕІ НОМЕР_1 ) вартістю 200 гривень, в якому містились дві сім-картки операторів мобільного зв`язку «Лайф» (абонентський номер НОМЕР_2 ) та «Київстар» (абонентський номер НОМЕР_3 ), вартістю 25 гривень кожна без коштів на рахунку, всього викрав майна на загальну суму 250 гривень. Після цього ОСОБА_8 із викраденим майном залишив вказане приміщення, телефоном в подальшому розпорядився на власний розсуд.
На вирок суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, а в частині призначення йому покарання занадто суворим. Покликається на те, що свою вину визнав частково. Стверджує, що наміру вбивати ОСОБА_16 не мав, але в момент, коли останній намагався нанести йому удар дерев`яним брусом, відхилився, ОСОБА_16 влучив у ОСОБА_17 , яка вдарилась головою до дверей і впала на підлогу без ознак життя. Перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, спричиненого діями ОСОБА_16 , почав наносити йому удари дерев`яним брусом, потім схопив ніж і вдарив ОСОБА_16 в шию. Як наносив удари ОСОБА_17 не пам`ятає, оскільки перебував у шоковому стані та не керував своїми діями. Щодо викрадення ним мобільного телефону у ОСОБА_16 , то цей телефон він не викрадав, а взяв його щоб зателефонувати у міліцію. При цьому вважає, що встановлена ціна даного телефону та сім-карти є завищеною. Стверджує, що оговорив себе на досудовому розслідуванні на вимогу працівників міліції, які застосовували до нього не дозволені методи ведення слідства. Щодо призначеного покарання, то звертає увагу на щире каяття у вчиненому, на те, що він співпрацював зі слідчими органами, а також на те, що він раніше не судимий, переніс інсульт, проживає з матір`ю, яка потребує його догляду. Просить вирок суду змінити, замінивши покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
До даної апеляції ОСОБА_8 подав зміни у порядку ст. 355 КПК України (в ред.1960 року), в яких вказав, що повністю визнає себе винним у інкримінованих злочинах, зокрема в умисному вбивстві потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , після чого викрав мобільний телефон ОСОБА_16 .
При цьому засуджений не погоджується із призначеним йому покаранням у виді довічного позбавлення волі, оскільки вважає це покарання занадто суворим. Покликається на обставини, що пом`якшують покарання, а саме добровільне повідомлення правоохоронним органам про злочини та з`явлення із зізнанням, активне сприяння в розкритті злочинів. Крім цього, просить врахувати, що злочини вчинені ним у стані сильного душевного хвилювання.
На підставі наведеного просить вирок суду в частині призначення покарання за п.п. 9,13 ч.2 ст. 115 КК України змінити, пом`якшити призначене судом покарання, обравши таке у межах санкції ч.2 ст. 115 КК України на строк від десяти до п`ятнадцяти років та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів.
Заслухавши доповідь судді, виступи засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію та просили пом`якшити призначене покарання, думку прокурора та потерпілої, які заперечили проти апеляції, розглянувши матеріали кримінальної справи, доводи апеляції зі змінами, провівши судове слідство в частині перевірки доводів ОСОБА_8 щодо застосування до нього під час досудового слідства недозволених методів ведення слідства, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 22.02.2019 р. потерпіла ОСОБА_7 апеляцію та зміни до неї заперечила, зазначила, що покази засудженого ОСОБА_8 є неправдивими.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених засудженим злочинів. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку, яким суд дав належну оцінку. Кваліфікація дій засудженого відповідає встановленим обставинам справи.
Твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що до нього на досудовому розслідуванні застосовувались недозволені методи ведення слідства перевірялись судом апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли.
Так, постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 27.01.2020 р. закрито кримінальне провадження №0000112 від 30.03.2017 р. за фактом доводів засудженого ОСОБА_8 про недозволені методи слідства за ч.1 ст. 365 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, вказана постанова набула законної сили.
Щодо тверджень ОСОБА_8 про те, що він вчинив вбивство потерпілих, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, то такі, на переконання колегії суддів, є безпідставними та необґрунтованими.
Так, стан сильного душевного хвилювання це стан фізіологічного афекту, що становить собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.
Згідно наявного у справі висновку судово-психіатричної-наркологічної експертизи від 11.07.2012 року ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Водночас, як вбачається із матеріалів справи після вчинення злочинів ОСОБА_8 з`явився в правоохоронні органи із зізнанням. При цьому він логічно, послідовно та детально описав обставини вчинення злочинів, які в свою чергу були відомі лише йому.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що ОСОБА_8 під час вчинення злочинів не був позбавлений тимчасово можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними та не перебував у стані фізіологічного афекту.
Щодо покарання, з яким обвинувачений не погоджується, то таке призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених засудженим злочинів, два з яких, згідно з ч.4 ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, обране з врахуванням особи винного та обставин, що впливають на покарання.
Покликання апелянта на обставини, що пом`якшують покарання, а саме добровільне повідомлення правоохоронним органам про злочини та з`явлення із зізнанням, активне сприяння в розкритті злочинів, обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки обвинувачений в ході судового розгляду відмовився від своєї явки з повинною.
Суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, правильно дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та це своє рішення мотивував.
Призначаючи покарання, суд обґрунтовано врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, цинізм вчинених злочинів, що призвели до смерті двох осіб, відсутність каяття зі сторони обвинуваченого.
Твердження обвинуваченого під час апеляційного розгляду про те, що він вчинив злочини, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, не дають колегії суддів підстав вважати, що він щиро розкаявся у вчинені злочинів.
З врахуванням наведених обставин підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити обвинуваченому в задоволенні його апеляційних вимог.
Крім того, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з часу його затримання, а саме з 16 червня 2012 року до моменту набрання вироком законної сили, а саме по 21 грудня 2020 р. включно.
Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляцію засудженого ОСОБА_8 зі змінами залишити без задоволення а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з часу його затримання, а саме з 16 червня 2012 року до моменту набрання вироком законної сили, а саме по 21 грудня 2020 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4