Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-в/711/332/20
Справа № 711/4829/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ЧВК 62 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючого його тим, що для цього є всі необхідні підстави.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні клопотання, пояснивши, що засуджений ОСОБА_5 не довів своєю поведінкою, що він став на шлях виправлення. Останній на даний час не працевлаштований через відсутність бажання працювати. Також просила врахувати, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2019 року, яка набрала законної сили, відмовлено в задоволенні подання ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення. На даний час ніяких змін не відбулося, засуджений не змінив свого ставлення до праці, не докладає зусиль для відшкодування стягнутих з нього вироком суду коштів, веде пристосовницький спосіб життя.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , 1963 року народження засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.09.2013 року за п. 4 ч. 2 ст. 115, ст. 69 КК України до семи років позбавлення волі. Даним вироком в строк відбутого зараховано строк з 13.02.2013 року по день винесення вироку. Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 12.02.2014 року вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.09.2013 року скасований в частині призначеного покарання. Винесено новий вирок, яким визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання в вигляді десяти років позбавлення волі. В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області залишений без змін.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 13.02.2013 року по 12.02.2014 року в строк відбутого покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків покладених на нього нормативно-правовими актами. Вона передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих чи не погашених заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків завданих злочином.
В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи засуджений ОСОБА_5 відбув більше частин призначеного судом строку покарання, але він не довів своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.
Так, з наданої ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» та дослідженої в судовому засіданні характеристики на ОСОБА_5 , а також із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» з 07.03.2014 року, має одне стягнення шість заохочень. На даний час він характеризується позитивно. В той же час, із вказаної характеристики вбачається, що останній допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має одне стягнення, яке на даний час погашене в установленому законом порядку. На даний час не працевлаштований за відсутності бажання працювати. Від участі в роботах по благоустрою установи та відділення ухиляється, перекладає їх на інших засуджених, веде пристосовницький спосіб життя. Має позов за вироком суду. До бухгалтерії установи надійшло три виконавчі листи на користь держави на загальну суму 6411 грн. 50 коп., але зусиль щодо відшкодування даного позову засуджений не докладає.
Крім того, із вказаної характеристики вбачається, що 23.02.2017 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 ст. 100, 101 КВК України, згідно його заяви.
17.10.2018 року адміністративною комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 ст. 82 КК України, так як він не став на шлях виправлення.
Також в судовому засіданні встановлено, що питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання вже розглядалося судом і ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2019 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 від покарання так, як останній не довів своє виправлення.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.01.2020 року ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2019 року залишена без змін. При цьому, Черкаський апеляційний суд в своїй ухвалі констатував, що незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної мінімальної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.
Як вбачається із характеризуючи даних на ОСОБА_5 , з моменту ухвалення вищевказаних рішень суду і до даного часу в поведінці ОСОБА_5 нічого не змінилося. Останній не працевлаштований через відсутність бажання працювати; ухиляється від участі в роботах по благоустрою установи та відділення, перекладає їх на інших засуджених, веде пристосовницький спосіб життя; зусиль щодо відшкодування стягнутих з нього вироком суду коштів на користь держави в сумі 6411 грн. 50 коп. не докладає. Таким чином і на даний час відсутньою є основна підстава це стала тенденція засудженого до виправлення.
А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених, а відповідно не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Керуючись ст. 539 КПК України, на підставі ст. 81 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Копію ухвали направити прокурору, засудженому, адміністрації ЧВК-62 - для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 23.07.2020 року.

Головуючий ОСОБА_1