Справа № 211/1726/20
Провадження № 1-кп/211/229/21
У Х В А Л А
02 лютого 2021 року колегія суддів Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритом судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження № 0001723 від 23.12.2019 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12, частини 2 статті 115 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

встановив:

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилається на те, що обвинувачені підозрюються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічного позбавлення волі. Ризики, які існували при обранні та продовженні строків тримання під вартою не змінились (п. 1 , 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України). Всі троє мають слабкі соціальні зв`язки, можуть впливати на свідків та експерта, щодо допиту яких може виникнути необхідність. Обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 раніше були судимі, однак вчинили нові злочин. За відсутності стримуючих факторів, обвинувачені можуть переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконного впливу на потерпілих, тощо.

Обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора, кожен окремо просили суд обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Посилались на наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутність доказів на обгрунтування заявленого клопотання проркурора, відсутність намірів переховуватись від суду.

Захисники обвинувачених проти клопотання заперечували, вважали його необгрунтованим. Ризики, заявлені прокурором вважали не доведеними. Посилалсиь на дослідження письмових доказів, та непідтвердження на їх думку обгрунтованої підозри. Вважали достатнім запобіжний захід щодо обвинувачених у виді цілодобового домашнього арешту, так як у кожного з обвинувачених є постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Зауважували на тривалість перебування обвинувачених під вартою, та порушення норм Єверопейської конвенції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов до наступних висновків.

При вирішенні клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачені, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину - умисному вбивстві двох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при його продовженні не змінилися.

Обвинувачений ОСОБА_5 має місце реєстрації в Кривому Розі, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно якої мешкає разом з батьками, не одружений та не має дітей чи інших утриманців, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за ст. 186 ч. 2 КК України. Він не має постійного джерела доходу, не одружений та не має дітей чи інших утриманців, проживав разом з матір`ю.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за ст. 309 ч. 1 КК України, не одружений та не має дітей чи інших утриманців, має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання позитивно, має постійне місце роботи, за місцем роботи характеризується також позитивно.

Наявність позитивних характеристик у обвинувачених, постійного місця проживання, наявність офіційного працевлаштування у обвинуваченого ОСОБА_7 , та міцних соціальних зв`язків, на які посилаються обвинувачені, та їх захисники, дані про їх особи, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК Українни. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого їм злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в їх поведінці.

Щодо пояснень захисників та обвинувачених щодо відсутності на їх думку доказів вини у вчиненні кримінального правопорушення, слід зазначити, що обставини здійснення обвинуваченими конкретних дій та доведеність їх вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду, який на цей час триває.
Оцінюючи вищевказані обставини, враховуючи стадію провадження, а саме, що судом не досліджені відеозаписи , як доказ зі сторони обвинувачення, не вирішено питання щодо допиту свідків, потерпілих, суд вважає, що залишаючись на свободі, обвинувачені можуть продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, незважаючи на презумпцію невинуватості, яка превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, враховує тяжкість обвинувачення, яке у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи також положення статті 178 КПК України, колегія суддів вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України , тому обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів .

Крім того, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як злочин у якому обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був вчинений із застосуванням насильства, наслідком якого є настання смерті двох осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 309 КПК України, суд
ухвалив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 02 квітня 2021 року включно без визначення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів - по 02 квітня 2021 року включно без визначення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів - по 02 квітня 2021 року включно без визначення застави.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій особі місць ув`язнення.

Ухвала оже бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3