ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2952/20
Провадження № 1-кс/636/809/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Чугуїв

Слідчий суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Чугуєві клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000887 від 10.08.2020 року про арешт майна,

встановив:

Прокурор Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого 09.08.2020 року під час проведення огляду місця події навантажувача фронтального Т-156, державний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, згідно з свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Камаз», державний номер НОМЕР_3 , типу самоскид-С, модель 5511, згідно з свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 09.08.2020 року о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: Харківська область, Чугуївський район на території Малинівської селищної ради, а саме у лісовій ділянці місцевості на відстані 100 м від автодороги Київ-Харків-Довжанський, 542 м, незаконно видобував пісок за допомогою транспорту: автомобіля марки «Камаз», державний номер НОМЕР_3 , навантажувача фронтального Т-156, державний номер НОМЕР_1 .

Під час огляду місця події 09.08.2020 року дані транспортні засоби вилучені і поміщені на штраф-майданчик.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2020 року за № 0000887 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст. 290 КК України.

09 серпня 2020 року на підставі ч.2 ст.100, ч.1 ст.98, ч.3 ст.110 КПК України вказані транспортні засоби визнано речовими доказами. Метою арешту майна є збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000887 від 10 серпня 2020 року, вважає необхідним повернути клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000887 від 10 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.290 КК України.

Для запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження з метою збереження речових доказів, подальшого детального дослідження, призначення експертиз, прокурор просив накласти арешт на вилучені під час проведення огляду місця події 09.08.2020 року речові докази.

Проте, зазначені в клопотанні обставини кримінального провадження та надані до клопотання матеріали не підтверджують необхідність накладення арешту.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1ст. 98 КПК Україниречовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи не вбачається того, що ОСОБА_4 незаконно видобував пісок, окрім фотознімків, якими зафіксований факт перебування автомобіля марки «Камаз», державний номер НОМЕР_3 , навантажувача фронтального Т-156, державний номер НОМЕР_1 в певному місці. При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що ані в кузові НОМЕР_5 , а ні в ковші навантажувача піску не було.

Разом з цим, звертаючись з клопотанням про арешт майна прокурор не зазначив правових підстав, за якими арешт майна, в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурором не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження.

Власниками майна надані документи (копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу) на підтвердження належності навантажувача фронтального Т-156, державний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, ОСОБА_4 , а автомобіля марки «Камаз», державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 .

В ході розгляду клопотання слідчим суддею з`ясовувалася обставина того, як ОСОБА_4 міг одночасно керувати двома транспортними засобами.

Під час допиту свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_7 пояснили суду, що вони є подружжям та рухалися на автомобілі марки «Камаз», державний номер НОМЕР_3 , до батьків, за кермом був ОСОБА_7 , на їх прохання водій навантажувача ОСОБА_4 погодився їм допомогти, та в той час, коли він здійснював маневр розвороту, під`їхала поліцейська машина та запропонувала їм проїхати до відділу поліції, на що вони погодилися.

Однак, клопотання прокурора не містить будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Камаз».

Відсутні й беззаперечні відомості, що вилучене майно отримано в наслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні та не містять доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.290 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.167, 168, 170-173 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000887 від 10.08.2020 року про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1