В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/21/21

21 січня 2021 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

озглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000080 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який працює сезонно, інваліда 3 групи, раніше судимого вироком Івано-Франківського міського суду за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.; вироком Богородчанського районного суду від 10.03.2020 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 год.,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна повторно.

Злочини скоїв при таких обставинах.

25 жовтня 2020 року близько 11 год.30 хв. ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, перебуваючи на АДРЕСА_3 побачив велосипед марки «Gambler», власником якого є ОСОБА_6 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих спонукань, повторно, таємно викрав з-під під`їзду будинку вказаний велосипед вартістю 1200 грн. та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

03.11.2020 року, близько 22 год.30 хв., перебуваючи в АДРЕСА_3 , діючи з корисливих спонукань, повторно, з метою вчинення крадіжки велосипеда, знову підійшов до будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу до приміщень загального користування зайшов у під`їзд цього будинку і таємно викрав велосипед марки «Zebra BY BENNETO», вартістю 700 грн., який належав потерпілій ОСОБА_7 , заподіявши їй майнову шкоду на вказану суму. Викраденим велосипедом розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи протиправні дії, 04.11.2020 року, близько 11 год., перебуваючи у АДРЕСА_4 , зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_5 де побачив два велосипеди. Діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, вирішив викрасти один з велосипедів. Реалізуючи злочинний умисел на вчинення крадіжки, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «NEXT», вартістю 1600 грн. Викраденим велосипедом розпорядився на власний розсуд.

Допитаний судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю. Пояснив, що в жовтні 2020 року, потрапивши через відсутність заробітку у скрутне матеріальне становище, будучи неспроможним заплатити за житло, проходячи по АДРЕСА_3 в Богродчанах біля будинку АДРЕСА_3 випадково побачив велосипед, який був залишений біля під`їзду. Тоді у нього виник умисел на вчинення крадіжки. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будинку і викрав велосипед. Викрадений велосипед продав за 800 грн., видаючи за власний. Через кілька днів, 3 листопада 2020 року уже у вечірній час, з метою вчинення крадіжки підійшов до того ж будинку АДРЕСА_3 , зайшов до під`їзду і таємно викрав дитячий велосипед, який знову продав, уже не приховуючи, що велосипед був викрадений. 4 листопада 2020 року, випадково проходячи повз будинок АДРЕСА_4 , побачив, як з під`їзду будинку вийшов чоловік, не зачинивши за собою дверей. Він зайшов у під`їзд, побачив там два велосипеди, один з яких викрав і також продав його, а гроші використав на власні потреби. У скоєному щиро розкаявся, пояснив, що вчинив крадіжки внаслідок скрутного матеріального становища, будучи позбавлений можливості заробити через запровадження карантинних обмежень. Просив суворо його не карати, вказав, що на даний час переглянув своє ставлення до життєвих цінностей, вступив до релігійної громади, яка проявляє щодо нього опіку, оплатила проходження ним тривалої реабілітаційної програми. Заподіяні потерпілим збитки відшкодував добровільно у повному обсязі.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, підсудний вказав про недоцільність дослідження інших доказів по справі. Вказану позицію підтримав захисник та прокурор. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №262/2020 ОСОБА_5 страждає психічним розладом розладом особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. На період часу, що відноситься до інкримінованих йому злочинів перебував у стані і перебуває на даний час, при якому не здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підекспертному рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

Виявлений експертами психічний розлад обвинуваченого спричиняє зниження контролю за своєю поведінкою та здатністю її регулювати, але при цьому, обвинувачений не позбавлений розуміння протиправності вчинюваних дій. Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як встановлено судом, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Відразу після скоєного вживав активних дій аби примиритись з потерпілими та добровільно відшкодував їм заподіяну шкоду. Перелічені обставини, відповідно до п.1, 2, ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано також скоєння злочину обвинуваченим, який є інвалідом 3-ї групи і перебуває у стані обмеженої осудності.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є рецедив.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику з місця проживання.

При призначенні покарання слід досягти справедливого балансу інтересів суспільства в цілому і особи.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_5 щиро покаявся, вжив заходів до відшкодування заподіяної шкоди, з часу скоєння кримінальних правопорушень змінив спосіб життя, самостійно прийняв рішення про проходження курсу соціально-психологічної реабілітації, який йому оплачений однією з релігійних громад. Тому, на думку суду, для досягнення цілей кримінального провадження, виходячи з принципів співмірності, індивідуалізації покарання, його виправлення можливе без відбування покарання, яке буде призначене у межах, визначених санкцією ст.185 ч.2 КК України із випробуванням та одночасним контролем за його поведінкою протягом іспитового строку. Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення особи, попередження нових злочинів, а також збалансованим в інтересах держави, суспільства в цілому і учасників процесу, зокрема.

Відповідно до ст. 92-94 КК України до ОСОБА_5 слід також застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, засудити та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речові докази - велосипед марки «Gambler», «NEXT», «Zebra BY BENNETO» повернути у розпорядження власникам.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя