ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/760/19 Номер провадження 11-кп/814/342/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000165 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 27 листопада 2020 року,

встановила:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гребінка Полтавської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не судимому,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 січня 2021 року включно.
Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину спільно з ОСОБА_8 , процесуальні позиції яких є протилежними. Вважає, що в разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 , він зможе здійснювати вплив на ОСОБА_8 , а також на потерпілих, з якими живе в одному населеному пункті та які наполягали на триманні під вартою, так як бояться розправи з його боку. Тобто, на переконання суду, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої апеляційні вимоги мотивував тим, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою з 30.05.2019, який постійно продовжується судом, у той час як іншому обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. При цьому стверджує, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 .

Вважає, що цілодобовий домашній арешт забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, так як судовий розгляд справи майже закінчився, допитані потерпілі, обвинувачені, свідки, вивчені докази, а обставини, на які посилається прокурор в клопотанні, були встановлені під час досудового розслідування та на час судового розгляду не доведено реальність цих ризиків.

Також зазначає, що суд не звернув увагу на порушення прав ОСОБА_7 на захист під час затримання, а саме: протокол затримання було оформлено пізніше, ніж фактичне затримання; саме затримання було не відразу після вчинення злочину, а через 4 дні; в матеріалах відсутні відомості про надсилання прокурору копії протоколу затримання ОСОБА_7 ; обвинуваченому не були роз`яснені його права під час затримання. Тому ці докази є недопустимими.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились, із клопотаннями про розгляд апеляційної скарги за їх участі до суду не звертались. Адвокат ОСОБА_6 надіслав на адресу апеляційного суду заяву про розгляд провадження за його відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. В ході судового розгляду 27 листопада 2020 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 25 січня 2021 року або до внесення грошової застави у вигляді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 384 200 грн.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те, що розгляд провадження на час вирішення питання не завершений.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , який відноситься до особливо тяжких, та даних про його особу, встановлених судом першої інстанції, суд дійшов правильного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, а саме нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло. При цьому, в даному провадженні судовий розгляд не завершено, не допитано всіх учасників провадження, свідків та не досліджені матеріали.

Окрім цього, у разі визнання обвинуваченого винуватим, йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі. Такі обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В свою чергу обвинуваченим та захисником не наведено переконливих підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Будь-яких даних про порушення, передбаченого законом права ОСОБА_7 на захист, під час його затримання в порядку ст.208 КПК України, в матеріалах провадження не мається та учасниками не доведено.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 392, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4