В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000094 від 21 лютого 2020 року, № 0000108 від 28.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса Одеської області, громадянина України, має неповну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2020 р. близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де, маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до приміщення гаражу, та, переслідуючи корисливий мотив, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення майна, таємно викрав чотирьохжильний електричний продовжувач кустарного виробництва, довжиною 30 метрів, що належить ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядися на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 486 грн. 00 коп.

16 лютого 2020 р. близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_4 , маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення гаражу, звідки повторно таємно викрав автомобільний зарядний пристрій для АКБ радянського виробництва 1989 року випуску, ща належить ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 400 грн. 00 коп.

17 лютого 2020 р. близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення гаражу, звідки повторно таємно викрав кутову шліфувальну машину (болгарку) марки «Інтерскоп» УШМ 125/900, вартістю 514 грн. 80 коп. та дриль марки «Зеніт» моделі ЗДП-710 вартістю 465 грн., що належать ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 979 грн. 80 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (кражідка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

20 лютого 2020 р. близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», відповідно до яких кожному гарантується недоторканність житла та іншого володіння, маючи умисел на порушення недоторканності житла ОСОБА_5 , всупереч законної волі власника, з метою обігріву та ночівлі в житловому будинку, без дозволу власника будинку ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю останнього, шляхом пошкодження кріплення навісного замка вхідних дверей, незаконно проник в приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , чим порушив конституційне право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканність житла.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, тобто порушення недоторканності житла, незаконне проникнення до іншого володіння особи, що порушує недоторканність житла громадян.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, показав суду, що дійсно 20 лютого 2020 р. без дозволу власника будинку ОСОБА_5 скориставшись відсутністю останнього, шляхом пошкодження кріплення навісного замка вхідних дверей, незаконно проник в приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Зробив це, оскільки було холодно і не було де переночувати. А перед цим 15, 16 та 17 лютого 2020 р. з цього ж будинку викрав належне ОСОБА_5 майно на загальну суму 1865 грн. 80 коп. У тому, що сталося, щиро розкаюється, майно потерпілому повернув, зобов`язується в подальшому кримінальні правопорушення не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій прохав розглядати кримінальне провадження без його участі, у зв`язку з сімейними обставинами. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Прохав призначити мінімальне покарання, передбачене законом. Цивільний позов заявляти не буде.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у порушенні недоторканності житла, тобто у незаконному проникненні до іншого володіння особи, що порушує недоторканність житла громадян, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, що є кримінальним проступком.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

Так, в матеріалах справи міститься довідка-характеристика на ОСОБА_4 , з якої вбачається, що останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає на території с. Поливанівка без постійного місця проживання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на території округу не працює. Іншими компрометуючими даними відносно ОСОБА_4 старостинський округ не володіє.

Згідно медичної довідки, обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться. Групи інвалідності не має.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також враховуються вимоги ст. 5 КК України, згідно якої:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуються при призначенні покарання положення п. 6 ч. 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»: у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді та в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України за сукупністю злочинів, згідно положень ст. 70 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога на перебуває, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що буде справедливим, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 300,00 грн. слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- по ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- по ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до засудженого не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати з проведення експертизи в розмірі 300,00 грн. (розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Речовий доказ по справі дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом огляду місця події залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі дисковий накопичувач «DVD-R» з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного з підозрюваним ОСОБА_4 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі зарядний пристрій для АКБ, радянського виробництва 1989 року випуску, переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 , - вважати повернутим потерпілому.

Речовий доказ по справі чотирьохжильний електричний подовжувач кустарного виробництва довжиною 30 метрів, переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 , - вважати повернутим потерпілому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1