УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000581 відомості про яке 19.06.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
СУ ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000581 від 19.06.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження установлено, що12.11.2004 між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (Орендодавець) та ТОВ «Курортстрой» (Орендар) було укладено договір оренди, відповідно до п. 1.2 якого Орендодавець надає, а орендар приймає у дострокове платне користування терміном на двадцять п`ять років земельну ділянку для будівництва оздоровчо-розважального комплексу, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004.

28.04.2005 до договору оренди від 12.11.2004 були внесені зміни, про що було укладено відповідну додаткову угоду про внесення змін до договору оренди. Договір оренди та додаткова угода були нотаріально посвідчені.

Відповідно до договору оренди від 12.11.2004 року, Орендарю передається земельна ділянка загальною площею 2,004 га. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» та необхідністю внесення відомостей до Державного земельного кадастру України було здійснено формування земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:005:0004.

Згідно з п.8 договору договір укладено на двадцять п`ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.19 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з п.27 договору Орендодавець зобов`язаний зокрема, у встановлений цим договором термін передати орендарю в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору, на підставі акту прийому-передачі.

Відповідно до п.29 договору Орендар зобов`язується зокрема, не приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації; протягом 5 робочих днів з моменту нотаріального посвідчення зареєструвати цей договір в Білгород-Дністровському міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України та в Затоківській селищній раді; по закінченню строку оренди повернути об`єкт оренди орендодавцю, за актом прийому-передачі.

Згідно з п.35 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з метою суспільної необхідності у порядку, встановленому законодавством України. Договір оренди припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.36 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодо сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законодавством України.

Відповідно до п.37 договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з п.41 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до п.42 договору невід`ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об`єкта оренди, проект відведення земельної ділянки.

23.11.2004р. договір зареєстровано у Білгород-Дністровському міському відділі ОРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис №04.04.5-6-00007.

06.12.2004р. договір зареєстровано в Затоківській селищній раді, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №138.

Додатком №1 до договору є Акт прийму-передачі земельної ділянки, який підписаний сторонами та згідно з яким за договором оренди землі укладеним 12.11.2004р. Орендодавець фактично надав Орендарю земельну ділянку, яка знаходиться на території Затоківської селищної ради в Лиманському районі. В оренду передана земельна ділянка площею 2,004 га, для будівництва оздоровчо-розважального комплексу.

Згідно акту, приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29.05.2014р. закріплені межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:005:0004, яка знаходиться за адресою: Лиманський р-н, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл., площею 2,004 га, наданою користувачу ТОВ «Курортстрой», яка знаходиться в довгостроковій оренді, терміном на 25 років для будівництва оздоровчо-розважального комплексу.

20.08.2015р. Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в супереч вимог чинного законодавства, прийнято рішення №3299 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер :02:005:0004) за адресою: бульвар Золотий беріг, 35, Лиманський район, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Оденської області, укладеного з ТОВ «Курортстрой», яким вирішено:

- розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер :02:005:0004) за адресою: бульвар Золотий беріг, 35, Лиманський район, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Оденської області, укладений з ТОВ «Курортстрой»;

- надати Затоківській селищній раді дозвіл на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер :02:005:0004 код 07.03 згідно з КВЦПЗ) для індивідуального будівництва із земель рекреації.

19.10.2015р. на підставі заяви представника Затоківської селищної ради проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 12.11.2004р. №4-4873, який укладений між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой», про що державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 прийнято рішення за індексним номером 25403760 від 20.10.2015р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 19.10.2015р. державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 12.11.2004р. №4-4873, який укладений між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой», про що державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 прийнято рішення за індексним номером 25403760 від 20.10.2015р.

Між тим, прийняттям оскаржуваного рішення посадові особи Затоківської селищної радифактично в односторонньому порядку розірвали укладений договір оренди землі від 12.11.2004р., що не відповідає ані умовам договору оренди землі, ані вимогам діючого законодавства. При цьому, вказане рішення Затоківської селищної ради №3299 від 20.08.2015р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості підстав припинення права оренди позивача на земельну ділянку.

Що, зокрема підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2015 у справі № 916/886/15-г, яким розірвано вищевказаний договір та поновлено договірні відносини, однак фактично земельна ділянка вибула із законного користування ТОВ «Курортстрой».

Разом з тим, станом на момент звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, ТОВ «Курортстрой» сплачує орендну плату у розмірі та у строки, встановлені договором оренди. Даний договір оренди земельної ділянки від 12.11.2004 є діючим, земельна ділянка Орендарем жодним особам не передавалася та Орендодавцю не поверталася, орендна плата приймається Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Між тим, відомості про орендовану земельну ділянку з кадастровим номером :02:005: 0004 перенесено до розділу «Ділянка (архівна)» та шляхом її поділу утворено 35 нових ділянок, яким присвоєно нові кадастрові номери та право власності на які оформлено за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та 3 з яких залишилися у комунальній власності.

Відділом Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському Одеської області повідомлено, що на підставі розробленої технічної документації щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером : 02:005:0004, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район, сформовано 35 земельних ділянок. Запитувана інформація стосовно вищезазначених земельних ділянок, державна реєстрація яких проведена 23.10.2015.

Вищезазначене підтверджується, зокрема, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 яким скасовано рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015 у справі № 916/886/15-г, яким розірвано вищевказаний договір та поновлено договірні відносини, а також рішенням Господарського суду Одеської області від 06.04.2018 у справі № 916/25/17, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.08.2018, постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 04.12.2018, скасовано рішення Затоківської селищної ради від 20.08.2015.

Отже, службові особи Затоківської селищної ради, ініціювали вчинення низки протиправних дій з метою втілення злочинних намірів у життя передали право власності на вказану земельну ділянку фізичним особам, на користь яких зареєстровано право власності, з метою подальшого відчуження на користь третіх осіб за наступними кадастровими номерами, перелік яких міститься в клопотанні.

Враховуючи, що земельні ділянки вже стали предметом злочинного посягання з боку службових осіб Затоківської селищної ради, які продовжують зловживаючи службовим становищем, чинять протиправні дії із заволодіння землями рекреаційного призначення, розташованими у смт Затока,що викликають підвищений - соціальний резонанс у суспільстві, а також з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання подальшого незаконного їх відчуження, як предмету злочинного посягання, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про накладення арешту майна.

Розгляд такого клопотання, з огляду на наявність підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження зазначених у клопотанні об`єктів, сторона обвинувачення просить здійснювати без виклику осіб, у володінні яких перебуває зазначене у клопотанні майно.
Від прокурора до початку розгляду клопотання надійшла заява про розгляд такого клопотання за його відсутності.

З огляду на обґрунтування такого клопотання, в цілях унеможливлення відчуження зазначених у клопотанні об`єктів, забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність розгляду такого клопотання без виклику діючих власників зазначених у клопотанні земельних ділянок.

2. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3. Правова підстава для арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
З огляду на мотивування поданого клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в тій частині, що зазначені у даному клопотанні земельні ділянки ймовірно являються предметом можливих протиправних дій, що в свою чергу, свідчить про їх відповідність критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Відтак, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що зазначені у клопотанні земельні ділянки є доказом в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

4. Мета накладення арешту майна.
В судовому засіданні встановлено, що фізичні особи (власники) зазначених у клопотанні земельних ділянок (відомості відносно яких підтверджуються долученою до клопотання інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно), не мають відповідного процесуального статусу підозрюваних, а являються третіми особами, відносно майна яких на теперішній час вирішується питання про арешт майна.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні земельні ділянки відповідають критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України в частині предмету кримінально протиправних дій), про що зазначено було вище.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), в свою чергу з цієї підстави арешт може бути накладено на майно й третіх осіб (абзац 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

5. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з поданого клопотання та фактичних обставин даного кримінального провадження, на теперішній наявна загроза можливого подальшого відчуження зазначених у клопотанні земельних ділянок, в зв`язку з чим, на думку слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження завдання дії такого заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено запобіганню вчиненню означених дій (відчуження).
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні застосовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні земельні ділянки зокрема.
6. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначених у клопотанні осіб (право власності яких на означені у клопотанні земельні ділянки підтверджується долученими до клопотання відомостями), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Крім того, слідчим суддею в цілому враховується, що дане кримінальне провадження здійснюється за фактом можливих незаконних дій при заволодінні зазначеними у клопотанні земельними ділянками, з використанням документів підставних осіб, чим було спричинено тяжкі наслідки громадським інтересам. Відтак, у випадку подальшому досягнення завдань кримінального провадження ймовірно порушені права власності можуть бути відновлені, а ймовірно неправомірно набуті земельні ділянки повернуті до власності територіальної громади, що підтверджує дотримання вимог розумності та співмірності.

Більше того, зокрема кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом можливого вчинення якого й розпочато дане кримінальне провадження, згідно примітки ст. 45 КК України відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, що обумовлює публічний (суспільний) інтерес до корупційних злочинів та необхідності ефективної протидії ним з метою захисту особи, суспільства та держави.
В свою чергу, корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства (абзац 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998). Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абзац 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікована Законом України № 252- V від 18.10.2006). Корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав (абзаци 2 та 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003, ратифікована Законом України № 251- V від 18.10.2006).
Крім того, категорія земельних ділянок, арешт на які сторона обвинувачення просить накласти, також свідчить про існування суспільного інтересу в рамках даного кримінального провадження, що виправдовує тимчасове обмеження права власності відповідних осіб.

7. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000581 відомості про яке 19.06.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.
Накласти арешт із забороною розпорядження, вчинення реєстраційних дій, відносно земельних ділянок за наступними кадастровими номерами, а саме:

- АДРЕСА_1 - :02:005:0121, яка на праві власності належить ОСОБА_36 ;

- АДРЕСА_2 - :02:005:0122, яка на праві власності належить ОСОБА_7 ;

- АДРЕСА_3 - :02:005:0123, яка на праві власності належить ОСОБА_37 ;

- АДРЕСА_4 - :02:005:0124, яка на праві власності належить ОСОБА_38 ;

- АДРЕСА_5 - :02:005:0125, яка на праві власності належить ОСОБА_9 ;

- АДРЕСА_6 - :02:005:0126, яка на праві власності належить ОСОБА_39 ;

- АДРЕСА_7 - :02:005:0127, яка на праві власності належить ОСОБА_11 ;

- АДРЕСА_8 - :02:005:0128, яка на праві власності належить ОСОБА_12 ;

- АДРЕСА_9 - :02:005:0129, яка на праві власності належить ОСОБА_12 ;

- АДРЕСА_10 - :02:005:0130, яка на праві власності належить ОСОБА_13 ;

- АДРЕСА_11 - :02:005:0131, яка на праві власності належить ОСОБА_13 ;

- АДРЕСА_12 - :02:005:0132, яка на праві власності належить ОСОБА_14 ;

- АДРЕСА_13 - :02:005:0133, яка на праві власності належить ОСОБА_15 ;

- АДРЕСА_14 - :02:005:0134, яка на праві власності належить ОСОБА_16 ;

- АДРЕСА_15 - :02:005:0135, яка на праві власності належить ОСОБА_36 ;

- АДРЕСА_16 - :02:005:0136, яка на праві власності належить ОСОБА_18 ;

- АДРЕСА_17 - :02:005:0137, яка на праві власності належить ОСОБА_19 ;

- АДРЕСА_18 - :02:005:0138, яка на праві власності належить ОСОБА_20 ;

- АДРЕСА_19 - :02:005:0139, яка на праві власності належить ОСОБА_21 ;

- АДРЕСА_20 - :02:005:0140, яка на праві власності належить ОСОБА_22 ;

- АДРЕСА_21 - :02:005:0141, яка на праві власності належить ОСОБА_23 ;

- АДРЕСА_22 - :02:005:0142, яка на праві власності належить ОСОБА_40 ;

- :02:005:0143, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні;

- АДРЕСА_23 - :02:005:0144, яка на праві власності належить ОСОБА_41 ;

- АДРЕСА_24 - :02:005:0145, яка на праві власності належить ОСОБА_42 ;

- АДРЕСА_25 - :02:005:0146, яка на праві власності належить ОСОБА_27 ;

- АДРЕСА_26 - :02:005:0147, яка на праві власності належить ОСОБА_28 ;

- АДРЕСА_27 - :02:005:0148, яка на праві власності належить ОСОБА_29 ;

- :02:005:0149, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні;

- АДРЕСА_28 - :02:005:0150, яка на праві власності належить ОСОБА_30 ;

- АДРЕСА_29 - :02:005:0151, яка на праві власності належить ОСОБА_31 ;

- АДРЕСА_30 - :02:005:0152, яка на праві власності належить ОСОБА_43 ;

- АДРЕСА_31 - :02:005:0153, яка на праві власності належить ОСОБА_33 ;

- АДРЕСА_32 - :02:005:0154, яка на праві власності належить ОСОБА_34 ;

- АДРЕСА_33 - :02:005:0155, яка на праві власності належить ОСОБА_44 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1