Справа № 368/1301/20
Провадження № 1-кс/368/218/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" грудня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в м. Кагарлик заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020 р. по обвинуваченню:
- ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України;
- ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, . 1 ст. 146 1,ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України;
- ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127 КК України;
- ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 1 КК України;
- ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, -
встановив:
02 грудня 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 0000004 від 11.01.2020 р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 1 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.
02 грудня 2020 р. суддею Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3 була подана заява про самовідвід з огляду на наступні фактичні обставини справи та норми процесуального права.
Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
Вважає, що в даному випадку існують обставини, які можуть викликати сумнів у сторонніх осіб та потерпілої сторони, сторони захисту щодо його неупередженості при розгляді даного кримінального провадження.
Такі обставини обумовлені наступним:
- одним із обвинувачених в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , який є рідним братом ОСОБА_9 , яка, в свою чергу, - є працівником Кагарлицького районного суду Київської області та обіймає посаду помічника судді цього суду, - ОСОБА_10 , що, звісно ж, передбачає факт тривалого його знайомства та спілкування з даною особою.
Вважає, що у сторонніх громадян (які не є учасниками процесу по даному кримінальному провадженню), враховуючи складність та резонансність даного кримінального провадження, - може виникнути сумнів у безсторонності розгляду даного кримінального провадження як суддею (мною особисто), так і іншими суддями Кагарлицького районного суду, враховуючи родинні відносини одного (перша ступінь спорідненості) із обвинувачених та працівника цього ж суду.
Також такий сумнів може виникнути у потерпілої сторони по даному кримінальному провадженні, - у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Окрім того, вважає, що питання розгляду такої категорії справ (де обвинуваченими є працівники правоохоронних органів) слід вирішити на Законодавчому рівні, - ввести процесуальну норму щодо недопустимості розгляду таких справ судами, робота яких безпосередньо була пов`язана з роботою (виконанням посадових обов`язків) обвинувачених, адже суб`єктами таких злочинів є працівники правоохоронних органів, які в силу виконання своїх посадових обов`язків спілкуються з працівниками суду (працівниками апарату суду чи суддями), що, в свою чергу, - апріорі може викликати сумнів у пересічних громадян щодо неупередженості суддів при розгляді справ такої категорії.
При подачі заяви про самовідвід керуєтьсяся наступними нормами матеріального права:
Так, відповідно до ч 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судова влада в Україні відповідно до Конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших справ і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 3 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 9. Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях Європейського суду з прав людини:
- право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), § 49);
- кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36);
- право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38);
- правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micalief v. Malta (Мікалефф проти Мальти) |ВП], § 98).
- правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Звольсьткий та Звольстка проти Чехії), § 51).
Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, та "Веттштайн проти Швейцарії" п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"), рішення від 10 червня 1996 року.).
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Веттштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
У справі Borgers v Belgium ССПЛ вказав що «правосуддя має не тільки відбутися, необхідна наявність всіх атрибутів цивілізованого правосуддя». Суддя Мартене в окремій думці по цій справі, підкреслив важливість додержання судової процедури, зазначивши: «якщо суди не будуть зважати на формальну сторону справи, на зовнішні атрибути, чи матимуть вони моральне право вимагати беззаперечного виконання закону від інших?».
Статтею 3 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.
Дослідивши заяву, суд дійшов висновку про наявність необхідних та достатніх підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
02 грудня 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 0000004 від 11.01.2020 р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 1 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.
02 грудня 2020 р. суддею Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3 була подана заява про самовідвід з огляду на наступні фактичні обставини справи та норми процесуального права.
Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Статтею 81 КПК України, передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійсню судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому ч.3 ст. 35 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Такий же обов`язок на суддю покладено також ч.1 ст.80 КПК України.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року, справа «Білуха проти України», вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вище наведені обставини суддею ОСОБА_3 повній мірі відповідають вимогам, що дають підстави для задоволення заяви про самовідвід, та для забезпечення умов, за яких в учасників розгляду кримінального провадження та громадськості не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, тому заява судді про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.. ст.. 75-76, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2020 р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 1 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України - задовольнити.
Передати до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області, для визначення судді у встановленому статтею 35 КПК України порядку, для розгляду кримінального провадження № 0000004 від 11.01.2020 р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146 1, ч. 2 ст. 127 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 1 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кагарлицького районного суду
Київської області ОСОБА_1