Справа № 128/2008/20
ВИРОК
Іменем України

17 листопада 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000348 від 10.05.2020, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

Так, 09.05.2020 близько 21 год 30 хв. ОСОБА_4 , проходячи біля будинку № 47 по вул. Мічуріна в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, помітив на узбіччі дороги біля вищевказаного будинку автомобіль марки «Volkswagen», модель «Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , котрий, використовуючи салон вказаного автомобіля як сховище для тимчасового зберігання майна, залишив у ньому цінні речі. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення чужого майна із указаного сховища, тобто, салону вищевказаного автомобіля.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «Volkswagen», модель «Т4», д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони водійських дверей та рукою розбив скло водійських дверцят, таким чином, проникнувши до сховища салону автомобіля. Після цього, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 дістав з бардачка автомагнітолу марки «Ріоneer» моделі «DEH-2850 МР», вартість якої відповідно до висновку судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3846/20-21 від 25.05.2020 становить 324,32 грн. В цей час з будинку АДРЕСА_2 вийшов ОСОБА_6 , який помітив незаконні дії ОСОБА_4 та почав кричати, намагаючись його зупинити.
Усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті, ОСОБА_4 , не отримавши реальної можливості заволодіти та розпорядитись викраденим, кинув на землю біля водійських дверцят автомагнітолу марки «Ріоneer» моделі «DEH-2850 МР» та почав тікати від ОСОБА_6 , перебуваючи постійно в полі зору останнього. Через декілька секунд ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_4 та затримав останнього до приїзду працівників поліції.
Внаслідок перешкоджання діям ОСОБА_4 , останній не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити, внаслідок чого попереджено заподіяння ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 324,32 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Завдану потерпілому шкоду відшкодував в повному обсязі, про що потерпілий надав розписку, просив у потерпілого вибачення. У вчиненому розкаюється, зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання 16.11.2020 не з`явився, однак попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в поданій заяві зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, участь в судових дебатах приймати не бажає, обвинуваченого просить суворо не карати.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого, та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, водночас неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», в тому числі з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», на обліку в даному закладі не перебуває, неодружений, утриманців не має, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, раніше судимий.
Згідно з досудовою доповіддю Вінницького районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 11.09.2020, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, наявність попередніх правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, та середній рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.На думку органу пробації, для досягнення належної поведінки обвинуваченого без застосування покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, необхідне його залучення до заходів, спрямованих на формування обвинуваченого дотримуватися соціально прийнятних норм поведінки та усвідомлення необхідності зменшення шкоди від вживання алкоголю.У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд встановив щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, відомості щодо особи обвинуваченого, вчинення обвинуваченим незакінченого замаху на злочин, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого, позицію державного обвинувача щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, думку потерпілого, досудову доповідь Вінницького районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, позицію сторони захисту про можливість виправлення обвинуваченого при призначенні мінімального покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості, і саме таке покарання буде сприяти виправленню ОСОБА_4 та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так й іншими особами.

Частиною третьою статті 68 КК України визначено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд також враховує, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2020, який набрав законної сили 08.10.2020, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та остаточне покарання призначено на підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України з частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18.01.2019 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Верховного Суду (постанова від 25.06.2018 по справі № 511/37/16-к) зазначила, що виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено незакінчений замах на злочин 09.05.2020, тобто до постановлення вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2020, тому в даному випадку слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України. Так як ОСОБА_4 покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2020 ще не відбував, то при призначенні остаточного покарання в даному кримінальному провадженні суд вважає за можливе частково приєднати покарання за попереднім вироком.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2020 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 30.08.2020, зі спливом цього строку запобіжний захід у виді домашнього арешту вважається скасованим.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому від прокурора не надходило, підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 284 від 05.06.2020 в сумі490,35 грн, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3846/20-21 від 25.05.2020 в сумі 326,88 грн, що в загальній сумі складає 817,23 грн, які визнані обвинуваченим та підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України, тому слід скасувати арешти, накладені на речові докази, а речові докази знищити та повернути по належності.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 284 від 05.06.2020 в сумі490,35 грн, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3846/20-21 від 25.05.2020 в сумі 326,88 грн, а в загальній сумі 817 (вісімсот сімнадцять) грн 23 коп.

Арешт, накладений 13.05.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: слід долоні та слід пальця руки; дисплей магнітофону марки «Pioneer», корпус магнітофону марки «Pioneer», два шматки скла зі слідами речовини бурого кольору, вирізку з козирка зі слідами речовини бурого кольору, скасувати.

Речові докази: слід пальця та слід долоні руки, два шматки скла зі слідами речовини бурого кольору, вирізку з козирка зі слідами речовини бурого кольору знищити; дисплей магнітофону марки «Ріоnееr», корпус магнітофону марки «Ріоnееr» повернути по належності.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1