печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона захисту зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000384, в якому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_4 . В межах досудового розслідування з метою встановлення обставин не винуватості ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, яке їй інкриміноване стороною обвинувачення, у сторони захисту виникла необхідність у одержані тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України. Зазначені обставини в силу положень ч. 4 ст. 163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя ухвалив проводити розгляду клопотання у відсутність особи, у володінні якої знаходяться речі і документи.

Заслухавши позицію захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

За змістом у ст. 91 КПК України кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 129 Конституції України змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одним із основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тимчасовий доступ до речей і документів, у відповідності до ч. 1 ст. 159 КПК України полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором. Частиною два статті 160 КПК встановлені вимоги щодо того, що зазначається в клопотання, а саме:1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Аналізуючи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено, що клопотання про тимчасовий доступ містить обґрунтування, в розрізі ст. 91 КПК України, значення речей і документів які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 для встановлення обставин у кримінальному провадженні

Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 108, 160, 162-164, 166, 309, ч. 4 ст. 552 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1