Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/859/20
Номер провадження 1-в/948/104/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в режимі відеоконференції з Державною установою «Машівська виправна колонія (№ 9)» клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта незакінчена вища, раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення
в с т а н о в и в :
у вересні 2020 року до суду надійшло вказане клопотання засудженого, в якому він просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення з тих підстав, що вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 26.06.2016р. він засуджений за ч.3 ст. 286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В даний час відбув строку покарання, характеризується добре, має 6 заохочень, працює з червня 2018 року, дисциплінарних стягнень не має, вину в скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, частково компенсував моральну шкоду потерпілим, вважає, що не становить небезпеки для суспільства.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених вище, також зазначив, що за рахунок вилучених у нього 5000 доларів США частково була компенсована шкода потерпілим. Крім цього, у серпні 2020 року, коли прийшли виконавчі листи, він заплатив 5200 грн своїх заощаджень на погашення шкоди, а також 810 грн було стягнуто з заробітної плати. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим.
Прокурор вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки 05.10.2020р. до засудженого застосоване стягнення у виді догани за зберігання забороненого предмету, і останній не висловився однозначно щодо його оскарження. Крім цього, на користь потерпілих стягнуті значні суми майже 2, 5 млн грн, але шкода відшкодована в незначному розмірі. Також, хоча засуджений працював за час відбування покарання, але враховуючи характеристику та всі обставини в сукупності неможливо зробити висновок, що засуджений виправився.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2016р., зміненого в частині відшкодування шкоди ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.10.2017р., за ч.3 ст. 286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. За вироком суду зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 03.10.2016р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 33-51). Крім цього, за ухвалою Машівського районного суду від 29.01.2019р. засудженому зараховано в строк покарання час перебування в місцях попереднього ув`язнення з 21.06.2017р. по 19.10.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.64).
Отже, засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі з 03 жовтня 2016 року, кінцевий строк 18 вересня 2025 року (а.с. 13).
Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

строку покарання засудженим фактично відбута 18.09.2020р., що вбачається з характеристики (а.с. 13-14).

Так, засуджений за період відбування покарання в місцях позбавлення волі стягнень не мав, в той час сім разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останній раз 15.07.2020р. З 13.04.2018р. відбуває покарання в Машівській ВК (№9), з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, але з метою поблажливого ставлення до себе, дбайливо ставиться до майна установи, виконує роботи по благоустрою та самообслуговування, але з метою подальшого отримання заохочень, працевлаштований нарядчиком, покладені обов`язки виконує, приймає участь у виховних заходах, формально вину в скоєному злочині визнає, але в індивідуальних бесідах вважає себе невинним, міру покарання вважає завищеною. За вироком суду має збитки на загальну суму 2200738, 00 грн, здійснив дострокове погашення на суму 5200 грн безпосередньо перед настанням пільги з метою можливої зміни відношення до своєї особи (а.с. 13-15).
Крім цього, згідно довідки ДП «Сільськогосподарське підприємство державної Кримінально-виконавчої служби України (№9), ОСОБА_4 працює нарядчиком з червня 2018 року, відмов від роботи не зафіксовано, що свідчить 100% відпрацювання (а.с. 16-17).
Як видно з вироку суду, ОСОБА_4 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння та в результаті його дій загинуло двоє молодих людей, а один потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Свою провину засуджений не визнавав, шкоду потерпілим не відшкодував, а тому загальний розмір майнової та моральної шкоди на користь трьох потерпілих становить 2500000 грн (а.о.с. 33-51 т.1).
Матеріали справи не містять даних про наявність виконавчих проваджень, проте лише 03.08.2020р., засуджений звернувся до органів виконавчої служби про направлення виконавчого листа (а.о.с.23 т.2), у зв`язку з чим зі слів засудженого проведено стягнення в розмірі 810 грн з зарплати та 5200 грн направлено ним добровільно, а також звернено стягнення на 5000 доларів США вилучених під час вчинення злочину.
Також в кінці серпня 2020 року засуджений направив листа потерпілим з каяттям у вчиненому злочині (а.о.с. 28-29).
Крім цього, за день до судового розгляду з Машівської ВК (№9) надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності із застосуванням догани, за зберігання сім-карти 01.10.2020р. (а.с. 21-32).
В судовому засіданні засуджений вину категорично заперечив і зазначив, що не вирішив чи буде оспорювати призначене стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення, в той час, як фактичною, обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого та його ставлення до праці не в певний період часу, а протягом всього строку відбування покарання.
Тобто застосування вказаної норми є правом суду за результатами розгляду матеріалів, а не обов`язком.

Згідно ч.1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім цього, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд вважає, що хоча засуджений за час відбування покарання в Машівській ВК-9 сім разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, водночас відбуте ним покарання саме в місцях позбавлення волі становить лише 2, 5 років з 10 років, оскільки решта зарахована за час перебування в місці попереднього ув`язнення, і хоча протягом цих 2, 5 років він постійно працював, але цього строку, який становить лише частину призначеного покарання, недостатньо для переконливого висновку, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім цього, суд враховує, що за час досудового розслідування та судового розгляду засуджений потерпілим шкоду не відшкодував, оскільки вину не визнавав, як і не відшкодовував її добровільно, перебуваючи в місцях позбавлення волі, хоча і постійно працював. В той час, направлення ним запиту до виконавчої служби та листів каяття до потерпілих у серпні 2020 року, а також часткове відшкодування шкоди в цей період, суд не розцінює як сумлінну поведінку, оскільки листи були направлені безпосередньо перед настання пільги на умовно-дострокове звільнення, як і здійснено часткове відшкодування шкоди, а відтак вказане в сукупності не свідчить про досягнення мети покарання.

Суд також враховує факт застосування до засудженого дисциплінарного стягнення у вигляді догани, але оскільки останній заперечує факт його вчинення, ще має право та строк на його оскарження, а тому визначальними факторами при прийнятті рішення суд визнає саме обставини наведені вище щодо недостатності строку відбування покарання та відшкодування шкоди потерпілим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1