Справа №932/182/21
провадження №1-кс/932/453/21
УХВАЛА
ІменемУкраїни
01 лютого 2021 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 000032, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2021 року, по справі №932/182/21, -

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 000032, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2021 року, по справі №932/182/21.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/182/21 (провадження № 1-кс/932/213/21) від 19 січня 2021 року накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «BMW», моделі «520і» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Майно, на яке накладено арешт в даному кримінальному провадженні не є ні засобом, ні предметом, ні знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не набуте як наслідок такого вчинення, не набуте злочинним шляхом, а тому вважають, що арешт накладено безпідставно. Слідчим не доведено слідчим, що вилучений під час огляду 10.01.2021 року автомобіль марки «BMW», моделі «520і» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 чорного кольору зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто їх відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, як і можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання та скасування арешту з автомобіля, зазначив, що під час його огляду 26 січня 2021 року слідів кримінального правопорушення, які б могли зацікавити слідство не виявлено.

Заслухавши думку представника заявника та слідчого, оглянувши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 10.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/182/21 (провадження № 1-кс/932/213/21) від 19 січня 2021року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «BMW», моделі «520і» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують ,що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу ) ;4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, встановлено та підтверджено слідчим у судовому засіданні, що 26.01.2021 в ході огляду автомобіля марки «BMW», моделі «520і» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_4 в присутності власника транспортного засобу ОСОБА_5 та двох понятих - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ні чого не вивалено та не вилучено, тим самим ніяких слідів вчинений кримінального правопорушення в ході огляду вищевказаного транспортного засобі не виявлено.
Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий не заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту, зазначивши, що автомобіль не містить слідів вчинення кримінального правопорушення та інших відомостей, які можуть зацікавити слідство і бути використаними як доказ факту обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до частини першої ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведені обставини, доводи клопотання знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та не були спростовані слідчим, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки такий необґрунтовано та без достатніх підстав спричиняє істотне обмеження законних прав та інтересів його власника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 000032, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2021 року, по справі №932/182/21 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2021 у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на: - автомобілем марки «BMW», моделі «520і» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1