Справа № 159/5731/20
Провадження № 1-кп/159/141/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому підготовчому судовомузасіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001345 від 10.10.2020 року, та долучені до нього матеріали про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городилець Турійського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого монтером колії Відокремленого підрозділу "Ковельська дистанція колії" Державного територіального-галузевого об`єднання "Львівська залізниця", раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -
в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, 09.10.2020 року, близько 20 год. 00 хв., поліцейським СРПП № 2 Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 спільно із старшим сержантом поліції ОСОБА_7 на планшетний пристрій було отримано повідомлення по факту отримання тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 . У подальшому, при опрацюванні вищезазначеного повідомлення, на місці події було встановлено, що ОСОБА_4 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а на його тілі відсутні будь-які тілесні ушкодження.
В подальшому, ОСОБА_4 разом із поліцейським СРПП № 2 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 пройшли до службового автомобіля "Mitsubish Оutlender", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , для складання на ОСОБА_4 постанови про адміністративне правопорушення та про його притягнення до адміністративної відповідальності заст. 183 КУпАП.

В ході складання матеріалів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 , 09.10.2020 року, близько 22 год. 41 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний умисел, знаходячись поблизу передніх пасажирських дверцят службового автомобіля, запропонував та надав інспектору СРПП № 2 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 , який згідно ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", є працівником правоохоронного органу, неправомірну вигоду в сумі 500 гривень за невчинення дій з використанням його службового становища в інтересах ОСОБА_4 , тобто за нескладання постанови про адміністративне правопорушення з подальшим непритягненням ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Від прийняття вказаної неправомірної вигоди працівник поліції відмовився, роз`яснивши ОСОБА_4 про те, що його дії є неправомірними і за їх вчинення передбачена кримінальна відповідальність за ст. 369 КК України.

В подальшому, працівники поліції негайно, у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про запобігання корупції", вжили невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину шляхом повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового Ковельського ВП ГУ НП У Волинській області.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у пропозиції та наданні неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

В ході досудового розслідування між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 30 жовтня 2020 року укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження; надати працівникам правоохоронних органів інформацію про осіб (особу), кримінальні правопорушення вчининені ним (нею), про які йому відомо. Сторонами погоджена кваліфікація інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України, яка не підлягає подальшому оспорюванню.

Сторони вказаної угоди узгодили призначення обвинуваченому за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., із спеціальною конфіскацією грошей, які були предметом неправомірної вигоди в сумі 500 грн. в користь держави.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши учасників судового провадження та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином (ст. 12 КК України). Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно і сторонами угоди не оспорюється.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

Потерпілих у даному кримінальному провадженні немає.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 369 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 . В суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування та в ході судового розгляду щодо ОСОБА_4 не застосовувались.
Цивільного позову по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, грошові кошти в сумі 500 грн. підлягають спеціальній конфіскації, оскільки були предметом неправомірної вигоди, в зв`язку з чим арешт, накладений на ці грошові кошти відповідно до ухвали слідчого судді від 13.10.2020 року, підлягає скасуванню.

Долю решти речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 30.10.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001345 від 10.10.2020 року, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2020 року на речові докази, - скасувати.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) грн., які передано на зберігання до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, - конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ компакт-диск DVD-R, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1