ВИРОК
іменем України
10 лютого 2021 рокуСправа №451/1372/20
Провадження № 1-кп/451/72/21

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000005 від 05 липня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчин Радехівського району Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не депутата, освіта середня-спеціальна, раніше згідно ст.89 КК України несудимого,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ,

учасники провадження - потерпіла ОСОБА_5 ,

за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілої

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 в період часу з 10.11.2019 по 5.07.2020 року, перебуваючи по місцю свого проживання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство над своєю співмешканкою ОСОБА_5 , що призвело до її фізичних та психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Зокрема, 7.11.2019 року близько 22:30 години ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та словесних погроз її фізичною розправою.

Також 7.01.2020 року близько 02:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами.

Продовжуючи свої неправомірні дії 9.03.2020 року близько 21:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами.

Крім того, 5.07.2020 року близько 17:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання, що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та словесних погроз її фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо співмешканки, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно регулярно вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки, під час яких ображав її нецензурними словами та перебував у стані алкогольного стяніння. Щиро кається у вчиненому, просив вибачення у потерпілої, суворо його не карати та пообіцяв, що такі випадки більше ним не повторяться.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні прийняла вибачення у обвинуваченого, просила його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії правильно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебував у блихзьких відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду необхідно суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому покарання разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на призначення покарання та порядок його відбування.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також відповідно до статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50,65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, судом встановлено визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебувала із обвинуваченим у близьких відносинах та в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді громаських робіт, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову не було заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.349, 368-371, 373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України, за якою призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_1 .

Вирок суду виготовлений в нардчій кімнаті 10 лютого 2021 року.