ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000112 від 13.04.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Хотинського районного суду від 14.04.2005 року за ст. 185 ч.3, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки;

- вироком Хотинського районного суду від 06.12.2010 року за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі;

- вироком Хотинського районного суду від 31.01.2012 року за ст. 289 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малинці Хотинського району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_2 , неодруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

-вироком Хотинського районного суду від 14.04.2005 року за ст. 185 ч.3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

ЄУНСС №724/944/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-кп/822/418/20 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України

-вироком Хотинського районного суду від 15.05.2007 року за ст. 185 ч.2, ст. 190 ч.2, ст. 286 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Хотинського районного суду від 31.01.2012 року за ст. 289 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.
На вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2020 року захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Термін відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з 13.05.2020 року.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Термін відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з 13.05.2020 року.

Вирішено питання речових доказів. Арешт накладений на речові докази по даній справі відповідно до ухвал слідчого судді Хотинського районного суду від 15.04.2020 року скасовано.

Вирішено стягнути із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави по 3105,55 гривень з кожного судових витрат за проведення експертиз.

Доводи апеляційних скарг учасників провадження.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі вважає винесений вирок незаконним та не обґрунтованим.

Свої апеляційній вимоги обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі є занадто суворим та не відповідає особі обвинуваченого й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Вказує на те, що судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому злочині, співпрацював зі слідством.

За таких обставин, суд мав можливість та законні підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі з вироком районного суду не згідний в частині призначеного покарання, та звертає увагу апеляційного суду на стан свого здоров`я.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок районного суду в частині призначеного покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення вчиненого його підзахисним, особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Стверджує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не в повному обсязі було враховано обставини, що пом`якшують покарання. Зокрема, щиросердечне каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданих збитків заподіяних потерпілій, а також того, що його підзахисний є особою молодого віку та має на утримані неповнолітню дитину.

А тому вважає, що в суду були всі підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, з застосуванням ст. 69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_6 12.04.2020 року приблизно о 23 годині вступивши в попередню змову із ОСОБА_7 прийшли до господарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , де через паркан проникли на територію вказаного господарства та в подальшому шляхом пошкодження вхідних дверей, переслідуючи умисел спрямований на незаконне викрадення чужого майна таємно проникли до житлового будинку, з якого викрали майно, а саме:

- бувший у використанні пилосос марки «Samsung» вартістю 960 гривень;

- бувший у використанні телевізійний тюнер марки «EVROSKAY» вартістю 146,67 гривень;

- бувшу у використанні мікрохвильову піч марки «DELFA» вартістю 706,67 гривень;

- бувший у використанні тостер марки «Team International» вартістю 129 гривень;

- телевізор марки «United» вартістю 2000 гривень;

- бувшу у використанні чорну шкіряну чоловічу куртку вартістю 400 гривень;

- бувшу у використанні матерчасту куртку вартістю 150 гривень;

- 9 банок консервованої телятини ємкістю по 140 грам кожна вартістю однієї банки 30 гривень, а всього на суму 270 гривень;

- пляшку яблучного оцту іноземного виробництва вартістю 30 гривень;

- 3 пачки макаронів іноземного виробництва вартістю однієї пачки 30 гривень, а всього на суму 90 гривень.

Внаслідок цього ОСОБА_11 було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 4882,34 гривні.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.
Обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 , підтримали свої апеляційні скарги, наполягали на їх задоволенні з підстав наведених в них. Просили призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та діючий в його інтересах захисник ОСОБА_9 в свою чергу, підтримали свою апеляційну скаргу та просили призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Прокурор в суді апеляційної інстанції заперечував щодо поданих апеляційних скарг сторін захисту та просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг учасників кримінального провадження, їх міркування з приводу доводів наведених в скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши аргументи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги, що в апеляційних скаргах учасників кримінального провадження порушено питання про пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не наводить доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину та кваліфікації їх дій.

Що стосується призначеного обвинуваченим покарання, то апеляційний суд вважає, що воно відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особи винних.

Як вбачається з вироку районного суду, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шісти) місяців позбавлення волі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Визначаючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченим, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України. З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, при цьому взято до уваги й особи винних, а тому, на думку суддів апеляційної інстанції, саме покарання у вигляді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 й попередження вчинення ними нових злочинів.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом було визнано: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування збитків. До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 67 КК України, було віднесено: рецидив злочинів.

Також було враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, неодноразово судимий, має на утримання одну неповнолітню дитину, ніде не працює.

Обвинувачений ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, неодноразово судимий, має на утримання одну неповнолітню дитину, ніде не працює.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи обвинувачених та в їх інтересах захисників про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

Районним судом при призначенні покарання взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченим, і зокрема ті на які є посилання в апеляційних скаргах, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування збитків. Тому, наведені обставини не дають підстав для призначення більш м`якого покарання, як про те апелюють сторони.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, вартість викраденого майна, яким заволоділи обвинувачені, дані про їх особи і наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів. Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше неодноразово судимі, в тому числі й за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробили, перебували в місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення не стали, що в своїй сукупності також не дає підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів, зазначене вище слугувало підставою для призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальних меж покарання, встановлених в санкції ч.3 ст.185 КК України, але є явно недостатніми для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як про це апелюють апелянти, а тому рішення суду першої інстанції щодо визначеної міри покарання є цілком справедливим та обґрунтованим.

Крім того, наведені в апеляційних скаргах обставини були повністю враховані судом при призначені покарання за вказаний злочин, при цьому достатніх та переконливих доводів того, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і є підставою для застосування ст. 69 КК України сторонами не наведено.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені в апеляційних скаргах обставини, які на думку скаржників, є такими що пом`якшують покарання, є ніщо іншим як даними, які характеризують особу кожного обвинуваченого, і були повністю враховані судом при призначенні покарання. Вказані обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання, й повторно враховані судом апеляційної інстанції.

Не може погодитись колегія суддів із доводами, наведеними в апеляційних скаргах, щодо визнання обвинуваченими своєї вини та їх щирого каяття.

Оскільки, щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодного разу не розкаялись, не висловили жалю з приводу вчинених ними дій чи засуджували би свої дії, завдані збитки особисто не відшкодували, а просто викрадені речі були вилучені працівниками поліції, тому і цей факт не може бути підставою для пом`якшення покарання.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо стану його здоров`я, то такі твердження останнього не заслуговують на увагу колегії суддів, так як жодним доказом не підтверджені в апеляційній скарзі та не доведені в суді апеляційної інстанції.

За таких підстав, у даному випадку, призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією статті за вказаний злочин, за які вони були засуджені районним судом, навіть з урахуванням даних про їх особи, є неможливим.

Колегія суддів вважає, що районний суд, призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, дотримався принципів достатності, розумності, справедливості та доцільності, врахував всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, а тому підстав для зміни вироку районного суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3