Справа № 297/2505/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 11.11.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гать, Берегівського району, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої,громадянки України,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Берегівського районного суду від 10.09.2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили і надходження його до Берегівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 23.10.2020 на виконання ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України та п. 2 Розділу VII «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 29.01.2019 № 272/5 року ОСОБА_3 , ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України та попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені в ч. 1 ст. 40 Кримінально - виконавчого кодексу України.

Крім цього, 06.11.2020 фахівцем Берегівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 , було винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування кримінального покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, однак в письмовому поясненні ОСОБА_3 , повідомила, що отримувати направлення до Берегівської міської ради, для відбування покарання у вигляді громадських робіт, відмовляється.

Відтак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, в порушення вимог ст. ст. 36, 37, 39, 40 КВК України, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, маючи можливість відбути покарання у виді громадських робіт, без поважних на те причин для виконання громадських робіт до Берегівської міської ради у період з 13.10.2020 року по 06.11.2020 року не з`явилася, чим умисно ухилилася від відбування кримінального покарання у виді громадських робіт.

Згідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вищевказане є встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, повністю згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного нею кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину визнала повністю, що суд відносить до пом`якшуючої йому покарання обставини.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.

Так, санкція ст.389 ч.2 КК України передбачає покарання у вигляді арешту строком до шести місяців або обмеження волі строком до трьох років.

У той же час, згідно ст.60 ч.3 КК України, арешт не застосовується, зокрема, до жінок, які мають дітей віком до семи років, а згідно ст.61 ч.3 КК України, обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 21-22), тобто є жінкою, яка має дітей віком до семи років.

Таким чином, санкцією ст.389 ч.2 КК України передбачено лише такі покарання, які з огляду на стан ОСОБА_3 , не можуть бути до неї застосовані.

Відповідно до ст.74 ч.1 КК України, звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених КК України.

Враховуючи викладене, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від покарання на підставі ст.74 ч.1 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, та на підставі ст.74 ч.1 КК України, звільнити її від покарання.

Вирок Берегівського міського суду Закарпатської області від 10.09.2020 року виконувати окремо.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляції через цей суд до Закарпатського апеляційного суду, з урахуванням особливостей, передбаченихстаттею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1