01.09.2020 Єдиний унікальний № 375/477/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 375/477/20

Провадження № 1-кп/371/91/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,
представника служби у справах
дітей та сім`ї Рокитнянської РДА ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000095, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 березня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Калинівка Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Калинівка Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ст. 289 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

За встановленими обставинами кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , 9 березня 2020 року в період часу з 3 години по 5 годину, діючи умисно, з корисних мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом для його подальшого використання в особистих цілях, знаходячись поблизу будинку під номером АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, через незамкнені двері, проникли до салону транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21061», номерний знак НОМЕР_1 , належного потерпілій ОСОБА_8 , після невдалих спроб завести двигун автомобіля, виштовхали вказаний автомобіль на автодорогу по вулиці Молодіжна села Калинівка Рокитнянського району Київської області та по черзі штовхали його і сідали за кермо, намагаючись із буксира завести двигун.

Після чергової невдалої спроби завести двигун автомобіля, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_5 заштовхали автомобіль за приміщення недіючої автозаправної станції, розташованої на території господарства ТДВ «Синявське», що розташована на вулиці Молодіжна в селі Калинівка Рокитнянського району Київської області, та залишили його у вказаному місці.

Потерпіла ОСОБА_8 заявила до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні, просила стягнути з нього моральну шкоду в сумі 7000 гривень

В судовому засіданні потерпіла зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 4000 гривень.

Фактичні обставини злочину обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_5 не заперечили.

На підтвердження встановлених судом обставин обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у вчиненні злочину визнав та надав показання, з яких слідує, що в період часу з 3 години по 5 годину 9 березня 2020 року він за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , проходили повз будинок під номером АДРЕСА_2 , йшов дощ, вони побачили на узбіччі дороги атомобіль марки «ВАЗ» моделі «21061», номерний знак НОМЕР_1 , та вирішили сховатися у ньому від дощу. Перевіряючи, чи закриті всі дверцята авто, вони виявили, що задні двері відкриті, та проникли до салону автомобіля. У салоні автомобіля деякий час сиділи, слухали музику, та захотіли покататися, зламали руль, намагаючись із буксира завести двигун. Автомобіль виштовхали на автодорогу по вулиці Молодіжна села Калинівка Рокитнянського району Київської області, по черзі штовхали його та сідали за кермо. Спроби завести автомобіль виявилися невдалими, тому вони заштовхали автомобіль за приміщення недіючої автозаправної станції, розташованої на вулиці Молодіжна в селі Калинівка Рокитнянського району Київської області, де залишили. Вранці наступного дня злочин було виявлено. У вчиненому щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочину також визнав та надав показання, аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_4 . У вчиненому розкаюється. Стверджує, що впливу на нього з метою схиляння до вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_11 не чинив. Заявлений потерпілою цивільний позов визнав. Він набув повноліття, здійснює заходи до пошуку роботи, спричинену шкоду відшкодує, перед потерпілою та судом щиро кається.

Потерпіла заперечень проти встановлених досудовим розслідуванням обставин не висловила, вказала, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки він компенсував їй понесені моральні та матеріальні збитки. Заявлені позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 4000 гривень підтримала. Пояснила, що в результаті злочинних дій обвинувачених кермо автомобіля пошкоджено, автомобіль, що став предметом злочинного посягання, арештовано, їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями. Відбулися негативні зміни у її житті, вона щодня переживає про наслідки події, вимушено відірвана від активного соціального життя. Автомобіль використовувався нею для забезпечення потреб родини щодо вільного пересування та безперешкодного проїзду на роботу. Від часу скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 не запропонував будь-якої матеріальної допомоги.

Не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисник та прокурор.

Заслухавши вступну промову прокурора, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мало місце, це діяння полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21061», номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_8 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та містить склад злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. Обвинувачені є винними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягають покаранню за вчинене.

Учасниками кримінального провадження не оспорюється доведеність вини обвинувачених, кваліфікація дій кожного з них.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність, є підставою закриття кримінального провадження, а також обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, судом не встановлені.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особи обвинувачених.

Суд з`ясував вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , стан його здоров`я та рівень загального розвитку, характеристику обвинуваченого, умови життя і виховання, його поведінку за місцем проживання, характер контактів з оточенням, обставини, що могли негативно впливати на виховання.

Станом на час розгляду кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 16 червня 2020 року виповнилося 18 років. До матеріалів кримінального провадження додано копію паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 13 червня 2017 року органом НОМЕР_3 .

Як особа, він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, навчався у Київському регіональному вищому професійному училищі архітектури та будівництва, здійснює заходи до працевлаштування, проживає в багатодітній сім`ї, побутові умови є задовільними, сімя не перебуває на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих умовах.

Такі фактичні дані підтверджуються даними характеристики виконавчого комітету Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області № 74 від 16 березня 2020 року, акту обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 20 березня 2020 року, листа служби у справах дітей та сімї Рокитнянської РДА № 88 від 20 березня 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнянська центральна района лікарня» від 17 березня 2020 року, вимоги № 0000035 від 10 березня 2020 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до досудової доповіді Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 28 травня 2020 року органом пробації ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як низькі.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя та історію правопорушень, враховуючи низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк є цілком можливим. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає у родині, де панують доброзичливі відносини, шкідливих звичок не має, має багато товаришів з соціально прийнятного середовища, у його соціальному оточенні відсутні особи з антисоціальною поведінкою та раніше судимі, дозвілля неповнолітній проводить вдома, захоплюється компютерною технікою, до правопорушення ставиться самокритично, за свої дії йому соромно, в подальшому вчиняти правопорушення наміру не має.

Судом встановлено, що обвинувачений, який на час скоєння злочину, був неповнолітнім, міг повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відсутні дорослі підмовники, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Такі фактичні дані підтверджуються даними характеристики виконавчого комітету Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області № 75 від 16 березня 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнянська центральна района лікарня» від 17 березня 2020 року, вимоги № 0000035 від 10 березня 2020 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до досудової доповіді Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 28 травня 2020 року органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як низькі.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_10 , його спосіб життя та історію правопорушень, враховуючи низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_10 без позбавлення волі на певний строк є цілком можливим. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 проживає у родині з матірю та меншим братом, шкідливих звичок не має, громадський порядок не порушує, не спілкується з особами з антисоціальною поведінкою та раніше судимими, до правопорушення ставиться самокритично, фактори, які підвищують ризик вчинення крнимінальних правопорушень та ризик небезпеки для суспільства не виявлено.

При призначенні покарання суд керується правилами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання кожного з них, та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Судом враховується, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин, мають позитивну характеристику та репутацію, до вчинення даного злочину дотримувалися правомірної поведінки.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, активне сприяння у його розкритті та вчинення злочину неповнолітнім обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире розкаяння у вчиненому та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість злочину, особи винних, низький ризик небезпеки для суспільства та низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення кожним з них, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо кожного з них випробування відповідно до ст. 75 КК України.

При застосуванні положень ст. 75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на обвинувачених необхідно покласти обов`язки для контролю за поведінкою кожного з них в період іспитового строку.

Заявлений потерпілою ОСОБА_8 позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно приписів ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами частини 4 статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що потерпіла від злочинних дій обвинувачених зазнала моральної шкоди, яка виразилася душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її майна, порушився її звичний ритм життя, оскільки автомобіль вона використовувала у своїй професійній діяльності.

При розгляді кримінального провадження потерпіла зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 4000 гривень.

Уточнений в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження розмір позовних вимог визнано обвинуваченим ОСОБА_5 .

Враховуючи характер правопорушення, тривалість та глибину душевних страждань потерпілого, вимоги розумності та справедливості, суд визначає моральну шкоду, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_12 , в розмірі 4000 гривень.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Застосовані ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінально провадження як речові докази, підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 128, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскакції майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 спричинену злочином моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року.

Речовий доказ : транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21061», номерний знак НОМЕР_1 , після набрання вироком чинності, повернути ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню засудженим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1