Справа №274/7696/20
У х в а л а Провадження №1-в/0274/967/20

І м е н е м У к р а ї н и
23.11.2020 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 засуджений 17 липня 2018 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ст.ст. 190 ч. 1, 289 ч.1, 70, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.20 згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину основного покарання замінено на 1 рік 9 місяців 6 днів обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ Бердичівський виправний центр (№ 108)", звернувся в суд з вказаною заявою. Вивчивши матеріали провадження, суд приходить висновку про відсутність підстав для судового розгляду заяви засудженого, оскільки такий розгляд суперечитиме вимогам ст. 154 КВК України.
Як передбачено у ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
ОСОБА_2 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під перший критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Також ОСОБА_2 є особою, яка була направлена у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, а саме був направлений до Бердичівського виправного центру (№ 108) у випадку, передбаченому ст. 82 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, тобто підпадає і під другий критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_2 у місця обмеження волі була винесена 20.08.20, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, засуджений ОСОБА_2 не може бути звільнений умовно-достроково. При цьому право засудженого на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за особою залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

Крім того, в разі розгляду заяви засудженого та прийняття рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні, відповідно до ч. 6 ст. 154 КВК України наступного разу засуджений зможе звернутись до суду з аналогічним питанням не раніше як через рік після відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення, тобто таким чином при розгляді судом заяви по суті погіршиться становище засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1