УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні залі суду м. Рівне кримінальне провадження №0002013 від 17.04.2020 року та №0003608 від 17.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1, 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0002013 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, до Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003608 від 17.08.2020 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18.01.2021 року матеріали кримінального провадження № 0003608 від 17.08.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1, 3 ст. 357 КК України об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження №0002013 від 17.04.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, присвоєно єдиний унікальний номер № 569/17110/20.
Ухвалою Рівненського міського суду обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2021 року включно, з можливістю внесення застави та покладенням відповідних обов`язків.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на 60 днів, оскільки на даний час провадження по-суті не розглянуто, ризики, визначені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати. В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 15.05.2019 Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 391 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення не став, вчинив нові злочини. Може незаконно впливати на свідків та потерпілих, а саме, впливати на свідків безпосередньо учасників затримання, потерпілих та інших свідків, оскільки судом будуть братися до уваги показання, дані лише під час судового розгляду. Оскільки ОСОБА_4 за вчинення інкримінованих злочинів загрожує покарання у виді позбавлення волі, існує ризик, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, покинувши межі країни, чи змінити місце проживання, вчасно не з`являтися на виклик суду для проведення судових засідань. Застосовування даного виду запобіжного заходу забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення судового розгляду та контролю за місцем перебування обвинуваченого, а тому є підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , кожен зокрема, щодо продовження вказаного прокурором запобіжного заходу, покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із клопотання прокурора вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 стали достатні підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, а тому наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України. Однак, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи, тривалість тримання обвинуваченого під вартою є розумною з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтересу забезпечення права на свободу.
Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, неможливо, а тому, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити щодо ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Водночас, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, оскільки останній, серед іншого, обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 березня 2021 року.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали до 18 березня 2021 року.

В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 02 лютого 2021 року, о 15 год. 00 хв., про що повідомити учасників судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1