Справа № 526/1455/20
Провадження № 1-кс/526/460/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Гадяч
Слідчий суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000466 від 17.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

18 серпня 2020 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання слідчого Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000466 від 17.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України вказуючи, що 17.08.2020 року близько 11 год. 20 хв., в м.Гадяч на перехресті вул.Будька та вул.Тельмана водій ОСОБА_5 , 1969 р.н., керуючи автомобілем «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі вантажному автомобілю DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним напівпричепом «BODEX KIS WS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , 1989 р.н., який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.
В результаті даної ДТП ОСОБА_5 за повідомленням КНП «Гадяцька ЦРЛ» отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку під запитанням, перелому 6-го ребра зліва з незначним зміщенням, а зазначені автомобілі DAF-95 НОМЕР_4 та «RENAULT DUSTER» механічні пошкодження.
17.08.2020 слідчим СВ Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000466 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
17.08.2020 на перехресті вул.Будька та вул.Тельмана, м.Гадяч, в ході огляду місця події виявлено та вилучено автомобілі «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , тобто до даних транспортних засобів здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 встановлено, що автомобіль DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 встановлено, що автомобіль «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 .
Вказані речі є матеріальними об`єктами, які містять відомості та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Автомобілі «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення, а тому вони мають значення для розкриття кримінального правопорушення та має значення речових доказів у даному провадженні.
Зважаючи на вище викладене, автомобілі «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення даного клопотання, вказавши, що автомобіль є єдиним джерелом доходів його сім`ї і на даний час необхідний для перевезення зернових культур нового урожаю, тому просив повернути автомобіль на зберігання.
Володілець автомобіля «RENAULT DUSTER» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого, власника майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Судом встановлено, що відомості про дану подію внесено до ЄРДР 17.08.2020 за №0000466 17.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою слідчого Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000466 від 17.08.2020 автомобіль RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000466.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні слідчого не наведені конкретні правові підстави для накладення арешту на майно, лише формально зазначено, що автомобілі визнані по справі речовими доказами. При цьому будь які обставини чи докази, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України у клопотанні не наведено. Будь - які підстави вважати, що вказане майно може зникнути або може бути приховане чи відчужене теж відсутні.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до розділу другого п. 2.6 п. 2 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому
ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно є передчасним, оскільки на момент його розгляду жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а також відсутні будь які інші докази, які вказують на особу, що вчинила кримінальне правопорушення, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000466 від 17.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на автомобіль «RENAULT DUSTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та автомобіль DAF-95 F 380, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з приєднаним напівпричепом «BODEX KIS WS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить та який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 (моб.тел. НОМЕР_7 ) залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1