Єдиний унікальний номер судової справи 201/473/21
Номер провадження 1-кс/201/177/2021
УХВАЛА
Іменем України
22 січня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням слідчого адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 28.09.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотанням слідчого адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 28.09.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 311 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначений слідчий суддя ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання заявник посилався на те, що в провадженні СВ Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000154 від 28.09.2020 року за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.190, ч. З ст. 311 КК України.

03.12.2020 року за адресою проживання підозрюваного ОСОБА_4 проведено обшук. В ході обшуку були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 16100 доларів США, а саме 161 банкнота, які були поміщені до спеціального пакету № ЕХР0199313.

08 грудня 2020 року відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 було накладено арешт на вказані грошові кошти.

Однак, як виходить з матеріалів справи, на думку заявника, суд помилково дійшов висновку, що вказані грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_4 . Однак, як виходить з матеріалів справи та обставин подій відомо, що 01.12.2020 року вказані грошові кошти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , т.м. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 залишив на зберігання у підозрюваного ОСОБА_4 . Вказані грошові кошти ОСОБА_3 збирав протягом 2014-2018 років. В вказаний час він працював в муніціпальній поліції та проходив службу за контрактом в Національній гвардії України та приймав участь в проведенні АТО (на той момент), таким чином він отримував разом близько 46000 гривень заробітної плати та відкладав грошові кошти з метою придбання автомобіля. Оскільки ОСОБА_3 запропонували його знайомі підробити охоронцем в Івано-Франківську та він погодився, то вирішив залишити грошові кошти в свого знайомого ОСОБА_4 , з яким був знайомий кілька років. Вказані факти може підтвердити як сам ОСОБА_4 так і його дружина.

14.01.2021 року ОСОБА_3 подано клопотання до слідчого СВ Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно повернення грошових коштів. ОСОБА_3 було допитано в якості свідка, в ході допиту він підтвердив все вищезазначене.

Однак, 15.01.2021 року було отримано постанову про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ГУНП ОСОБА_6 , якою він відмовив в задоволенні клопотання про повернення грошових коштів, оскільки на них накладеного арешт відповідно до ухвали суду.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, вважаю за необхідне при розгляді останнього заявити самовідвід з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбаченихстаттями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Звертаю увагу на те, що на підставі Указу Президента України №320/2020 від 14 серпня 2020 року, мене було призначено на посаду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Однак до призначення на вказану посаду, я був адвокатом, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_3 (на теперішній час призупинене), видане Дніпропетровською обласною КДКА. Під час ведення адвокатської діяльності, на підставі договору про надання правової допомоги, я представляв інтереси ОСОБА_4 (згідно матеріалів справи, цій особі належать вказані грошові кошти, клопотання про скасування арешту яких подано для розгляду), за якого вироком від 25.06.2009 року був засуджений Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, у кримінальній справі за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, що безсумнівно унеможливлює мною розгляд поданого клопотання.

Під час прийняття рішення про самовідвід, мною приймаються до уваги положення Кодексу суддівської етики та ст. 3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений, а також положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, згідно яких, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення, а також дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.

Крім того, мною враховані положення ст. 3 Європейського статуту судді, який передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі « Мироненко і Мартиненко проти України»).

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії».

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства».

Крім того, п. 2.5. «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р., передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Тому, з метою запобігання можливим висновкам про те, що я, якимось чином, прямо чи побічно, зацікавлений у результатах розгляду справи, з метою усунення обставин, які можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, керуючись ст. 75 КПК України, вважаю за можливе заявити самовідвід.

Задля усунення будь-яких сумнівів в упередженості слідчого судді ОСОБА_1 , при вирішенні питання про скасування арешту майна за клопотанням слідчого адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 28.09.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 311 КК України, вважаю за необхідне з огляду на вимоги ст.ст. 75, 80 КПК України, заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, ст.ст. 75, 80-81, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

При розгляді клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 28.09.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 311 КК України - заявити самовідвід.

Матеріали клопотання № 201/473/21 (провадження№ 1кс/201/177/2021) передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1