Справа №: 398/1237/20
провадження №: 1-кп/398/316/20
ВИРОК
Іменем України

"29" липня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 18 березня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22 березня 2018 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки;

- 11 грудня 2018 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 75 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин:

Епізод 1. 08 березня 2020 року близько 15.30 год. ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 , знайомим ОСОБА_6 перебували вдома у потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці, потерпіла ОСОБА_7 виявила відсутність своєї банківської картки АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 (номер рахунок НОМЕР_2 ), після чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме: на заволодіння належними ОСОБА_7 грошовими коштами з її банківської картки АТ «Альфа-Банку» № НОМЕР_1 (номер рахунок НОМЕР_2 ), з метою реалізації якого він запропонував за допомогою мобільного додатку перерахувати з вказаної карти на іншу, належну потерпілій ОСОБА_7 картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти. Того ж дня, близько 19.00 год. потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надала йому для здійснення вказаної операції власний мобільний телефон, за допомогою якого ОСОБА_4 зареєструвався від імені потерпілої ОСОБА_7 в мобільному додатку «Альфа-Мобайл». В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи увійшов за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 до встановленого мобільного додатку «Альфа-Мобайл» та о 19:32 год. 08 березня 2020 року перевів з банківської картки АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_1 (номер рахунок НОМЕР_2 ) належні потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1 100,00 гривень на банківську карту своєї матері ОСОБА_8 АТ «Універсал Банку» № НОМЕР_3 , яка перебувала у нього в постійному користуванні, таким чином заволодівши грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_4 зазначеними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 100,00 грн.

Епізод 2. 09 березня 2020 року близько 02:30 год. ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 , знайомим ОСОБА_6 перебували вдома у потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а саме: на заволодіння належними потерпілій ОСОБА_7 грошовими коштами з її банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 (номер рахунку НОМЕР_5 ), з метою реалізації якого він під приводом зателефонувати знайомому попрохав у потерпілої ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон. Потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надала останньому власний мобільний телефон, після чого ОСОБА_4 вийшов з будинку під вигаданим приводом зателефонувати знайомому. В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайством), діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи увійшов за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 до встановленого на телефоні мобільного додатку «Приват24» та о 04:32 год. 09 березня 2020 року перевів з банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 (номер рахунку НОМЕР_5 ) належні потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 800,00 гривень на банківську карту своєї матері ОСОБА_8 АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 , яка перебувала у нього в постійному користуванні, таким чином заволодівши грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_4 зазначеними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 800,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні двох епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно. Щиро розкаявся.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та відомості, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні двох епізодів заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, яким завдано майнової шкоди потерпілій. Шкода відшкодована в повному обсязі шляхом повернення грошових коштів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він одружений, має на своєму утриманні малолітню дитину, офіційно не працює. На диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів. На час вчинення інкримінованого злочину мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, злочин вчинений обвинуваченим під час відбування покарання з випробуванням.

Згідно з досудовою доповіддю від 26 червня 2020 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб. Виконання покарання у громаді можливе лише у виняткову порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується зазначена досудова доповідь.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує: характер і тривалість злочинного посягання, наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілій.

Виходячи із зазначених обставин, тяжкості скоєного обвинуваченим, тривалості кримінального посягання (обвинуваченим вчинено 2 епізоди умисного, корисливого злочину), відношення обвинуваченого до скоєного, даних про особу обвинуваченого, який одружений, має на своєму утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний, корисливий злочин в період іспитового строку, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям покарання.

Відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року, залишеною без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року, скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вищезазначеним вироком та направлено ОСОБА_4 в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На даний момент зазначений вирок не звернуто до виконання.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2018 року у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з метою направлення для відбування покарання.

Речові докази детальну інформацію про транзакцію від 08.03.2020 року про перерахунок на банківську картку № НОМЕР_6 ; виписку руху коштів по рахунку в АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_7 ; виписку руху коштів по банківській картці АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 ; аркуш паперу з номером банківської картки АТ «Альфа Банк»; роздрукований фотознімок з зображенням ОСОБА_4 , що зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000142 від 18 березня 2020 року зберігати в матеріалах зазначеного кримінального провадження, які знаходяться в Олександрійській місцевій прокуратурі Кіровоградської області, протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1