ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2089/20 Справа № 208/6638/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч 1,2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:
за ч.1 ст.186 КК України у виді 3 (років ) років позбавлення волі;
за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 30.10.2019 року до набрання вироком законної сили року із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо стягнення витрат на проведення експертизи та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що 22.08.2019 приблизно о 12,45 год. він проходив повз сходи, що розташовані біля залізничної колії між буд. №29 по вул. Миру та вул. Айвазовського в м. Кам`янському. Там він побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка йшла зазначеними сходами та на шиї якої знаходились ювелірні вироби, а саме: ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби масою 2,3 г., ланцюжок, виготовлений зі срібла 925 проби масою 2,5 г., хрестик, виготовлений зі срібла 925 проби масою 1,5 г. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_9 зазначених ювелірних прикрас.
Реалізуючи свій прямий раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_9 ювелірних прикрас, усвідомлюючи те, що своїми діями він вчиняє протиправне поза волею власника учення чужого майна, діючи умисно, відкрито, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та рукою зірвав з шиї останньої вказані ланцюжки та побіг у напрямку вул. Костромської у м. Кам`янському, і з поля зору потерпілої зник.
Таким чином ОСОБА_7 отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця. У подальшому ОСОБА_7 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Повторно, 23.08.2019 приблизно о 22.05 год. ОСОБА_7 проходив повз буд. АДРЕСА_1 . Там він побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , яка йшла повз зазначеного будинку, та на шиї якої знаходились ювелірні вироби з золота. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_10 зазначених ювелірних виробів.
Реалізуючи свій прямий раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_10 ювелірних прикрас, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи те, що своїми діями він вчиняє протиправне, поза волею власника, вилучення чужого майна, 23.08.2019 приблизно о 22.05 год., ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 зі спини та, з метою придушення волі останньої до супротиву його протиправним діям, штовхнув останню руками у спину, від чого ОСОБА_10 втратила рівновагу та впала на тротуар. Таким чином ОСОБА_7 застосував до потерпілої ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна, скориставшись тим, що внаслідок застосування до ОСОБА_10 насильства, остання не могла чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_7 рукою зірвав з шиї ОСОБА_10 ювелірні вироби, а саме:
- ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби вагою 3,99 грамів, вартість якого згідно висновку експерта №4761-19 від 25.10.2019 складає складала 4927,65 грн;
- ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби вагою 4,86 грамів, вартість якого згідно висновку експерта №4761-19 від 25.10.2019 складала 6002,10 грн;
- ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби вагою 2 грами, вартість якого згідно висновку експерта №4761-19 від 25.10.2019 складала 2470,00 грн;
- хрестик, виготовлений із золота 585 проби вагою 1,3 грами зі вставками у вигляді діамантів у кількості 4 штук і рубіном, вартість якого згідно висновку експерта №4761-19 від 25.10.2019 складала 6588,25 грн;
- хрестик, виготовлений із золота 585 проби вагою 0,75 грамів зі вставкою у вигляді піропу, вартість якого згідно висновку експерта №4761-19 від 25.10.2019 складала 926,25 грн.
Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 побіг у двір буд. АДРЕСА_1 та з поля зору потерпілої зник.
Таким чином ОСОБА_7 отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця. У подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Не погоджуючись з призначеним покаранням, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання.
Просить звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, або застосувати ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Також захисник зазначила, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, просив вибачення у потерпілих, має намір влаштуватись на роботу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при ухваленні вказаного вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, фактичних обставин та його наслідків, обставини, що пом`якшують покарання його щире каяття, позицію потерпілих.
Також суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, скарг за місцем проживання відносно нього не надходило, не судимий, врахував його відношення до вчиненого, а саме вибачився перед потерпілою, повністю визнав цивільний позов, має намір відшкодувати завдану шкоду, та призначив обвинуваченому покарання, наближене до мінімально можливого.
Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановленням іспитового строку, оскільки обвинувачений вважається не судимою особою на підставі ст. 89 КК України, тобто раніше вчиняв кримінальні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальні правопорушення, які полягають у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Враховуючи викладене, колегія суддів не враховує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку колегії суддів, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину. Підстав для застосування вимог, передбачених ст. 69 КК України не встановлено.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року без змін.
Керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч 1,2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч 1,2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4