ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/43/20 Справа № 705/2065/16-к Категорія: ч.3 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 присутнього в режимі

відеоконференцзв`язку в приміщенні

Уманського міськрайонного суду

Черкаської області

обвинуваченої ОСОБА_8 присутньої в режимі

відеоконференцзв`язку в приміщенні

Уманського міськрайонного суду

Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку м. Умань Черкаської області, українку, громадянку

України, з середньою освітою, не працюючу, зареєстровану та

проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судиму, на утриманні має

неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Також вказаним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та виправдано її у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 10.02.2016 року до 20.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року до 26.06.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_8 з-під варти із зали суду, у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Скасовано арешт, що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.02.2016 року.

Вирішено долю речових доказів та стягнуто процесуальні витрати,

в с т а н о в и л а :

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20.01.2016 близько 19 години 00 хвилин, зліва від вхідних дверей під`їзду № 2 по АДРЕСА_2 , знайшла два медичних шприци ємністю 20 см3, які були заповнені по позначку 2 см3 та 0,5 см3 рідиною коричневого кольору та зрозумівши, що у медичних шприцах знаходиться наркотичний засіб, перенесла їх до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де стала зберігати для власних потреб, не переслідуючи при цьому мети збуту, тим самим незаконно придбала наркотичний засіб.

21.01.2016 у період часу з 14 години 26 хвилин по 15 годину 00 хвилин в ході проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на підвіконнику житлової кімнати було виявлено та вилучено медичний шприц ємністю 20 см3 заповнений по позначку 2 см3 рідиною коричневого кольору та з підлоги житлової кімнати було виявлено та вилучено медичний шприц ємністю 20 см3 заповнений по позначку 0,5 см3 рідиною коричневого кольору, які згідно висновку експерта № 2/125 від 22.01.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено концентрат макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,602 грама. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала для власних потреб, без мети збуту.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_8 орган досудового розслідування та суд першої інстанції кваліфікував за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_8 , органами досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у тому, що «… 10.02.2016 у період часу з 17 години 45 хвилин до 18 години 29 хвилин, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в жіночій сумочці, яка належить ОСОБА_8 , працівниками поліції виявлено та вилучено 2 пляшки з полімерного матеріалу з рідиною коричневого кольору, яка згідно висновків експерта від 11.02.2016 № 2/202 та від 11.02.2016 № 2/201 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою 16,3917 г, що у відповідності до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, є особливо великими розмірами, і які ОСОБА_8 придбала за невстановлених слідством обставин та умисно, незаконно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного збагачення, зберігала за місцем свого проживання для подальшого збуту наркозалежним жителям Уманського району Черкаської області...».

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, вина ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України не знайшла свого підтвердження представленими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами, у зв`язку з чим обвинувачену ОСОБА_8 виправдано за недоведеністю її вини у вчиненні вказаного злочину.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи висновки суду, щодо доведеності вини та призначеного покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, вважає рішення суду в частині визнання її невинуватою за ч. 3 ст. 307 КК України є незаконним, а вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції упереджено підійшов до дослідження доказів сторони обвинувачення, що в подальшому слугувало незаконному ухваленню виправдувального вироку. Так, нехтуючи показаннями свідків, які в цілому у вироку викладені вірно, в основу ухвалення рішення про виправдання ОСОБА_8 , суд бере до уваги витяг з ЄРДР, при цьому перекручуючи його зміст.

У вироку судом зазначається, що кримінальне провадження № 0000062 датовано 18.02.2016, а про підозру ОСОБА_8 повідомлено 11.02.2016, та таким чином суд вказує, що докази органом досудового розслідування отримано в результаті проведення слідчих дій без внесення відомостей до ЄРДР. Однак, на думку апелянта, вказаний висновок є невірним.

Відповідно до обвинувального акта 25.12.2015 старшим слідчим СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 внесено відомості до ЄРДР за № 0000518 за фактом незаконного придбання, зберігання та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10.02.2016 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

18.02.2016 з кримінального проводження № 0000518 виділено матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та присвоєно номер № 0000062.

29.02.2016 ОСОБА_8 повідомлено про зміну підозри на ч.3 ст.307 КК України.

Тобто слідчі дії проводились першочергово у кримінальному провадженні № 0000518, після чого матеріали щодо ОСОБА_8 виділено в окреме провадження, якому автоматично системою ЄРДР присвоєно номер № 0000062.

Враховуючи викладені в апеляційній скарзі обставини, прокурор просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_8 невинуватою за ч. 3 ст. 307 КК України. Провести судовий розгляд в апеляційному суді, в ході якого дослідити протокол обшуку від 10.02.2016 та ухвалу про дозвіл на його проведення, висновки експерта від 11.01.2016 № 2/202 та 08.02.2016 № 2/201 та характеризуючи дані на ОСОБА_8 ..

Також апелянт просив ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 307 КК України призначити їй покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити їй покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 ..

Обвинувачена ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій, посилаючись на обставини, якими судом першої інстанції мотивовано висновки про її виправдання за ч. 3 ст. 307 КК України, зазначає про те, що пред`явлене їй органом досудового розслідування обвинувачення ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, слідчі дії щодо неї проводились незаконно, що зокрема, підтверджується окремою думкою судді на ухвалу від 2 червня 2016 року, тому просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області залишити без змін в частині її виправдання за ч. 3 ст. 307 КК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 із зазначених у ній підстав, думки обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення вказаної апеляції, вважаючи рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, учасники судового процесу не оспорюють висновків місцевого суду щодо доведеності вини та призначеного покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому колегія суддів апеляційного суду позбавлена права перевіряти фактичні обставини провадження в цій частині, а також доведеність вини обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 309 КК України, що до речі і не оскаржуються.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції перевіряє доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_8 лише за ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні місцевого суду, вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, не знайшла свого підтвердження представленими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, під час розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції з приводу пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України обвинувачена ОСОБА_8 пояснила, що вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України вона не визнає. В судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що в той день, який зазначений в обвинуваченні, вона перебувала у кафе, де до неї підійшов невідомий чоловік і попросив її вийти з кафе поговорити. Коли вона вийшла з невідомим чоловіком, останній представився їй представником поліції з м. Черкас та запропонував їй сісти в автомобіль, у якому уже сидів її чоловік ОСОБА_12 .. Обвинувачена у судовому засіданні наполягала, що після розмови з незнайомою особою, у неї було вилучено її сумочку, яка була їй повернута уже після їх приїзду у квартиру за місцем проведення обшуку (вона наполягала, що їй невідомо звідки у неї в сумочці взялися пляшки з наркотичним засобом, які в послідуючому були вилучені під час обшуку).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що того дня разом з дружиною, обвинуваченою у вказаній справі ОСОБА_8 , він відпочивав у барі (точної дати цієї події він уже не пам`ятає). Свідок вказував, що їх з ОСОБА_13 затримали окремо (його вели три особи, а ОСОБА_13 дві особи - працівників поліції). У ОСОБА_13 була сумка, але коли вони вийшли з автомобіля, цю сумку ніс працівник поліції. Також свідок вказував, що коли вони зайшли до квартири, працівник поліції повісив сумку ОСОБА_14 на ручку дверей і після цього сумка не була в їх полі зору. ОСОБА_13 залишили у кімнаті, а він, під час обшуку, знаходився у кухні. Як вилучалася сумка він не бачив, але йому відомо, що у сумці знайшли банку з наркотичним засобом. Свідок вказував, що він був присутній при проведенні обшуку, однак будь-яких звернень з приводу незгоди з діями працівників

правоохоронних органів, при проведенні обшуку, він не подавав. Крім того, свідок вказував, що він наркотики вживав за рік до цієї події, а на час проведення обшуку, наркотичних засобів він уже не вживав. Раніше до кримінальної відповідальності він притягувався, в тому числі за злочини, пов`язані з наркотиками. В послідуючому свідок змінив свою позицію з приводу подій, які пов`язані з проведенням обшуку та дав покази, які суперечать первинним показам, зазначивши, що пам`ятає, що його було затримано та проведено обшук у лютому місяці, більш точної дати не пам`ятає. Затриманий він був Черкаськими поліцейськими по підозрі у вживанні наркотиків. Після його затримання, він з працівниками поліції поїхав до бару, де знаходилася його дружина ОСОБА_15 . Дружину також забрали працівники поліції і їх уже разом привезли додому для проведення обшуку. При повторному допиті свідок ОСОБА_12 уже вказував, що по дорозі додому, він поклав у сумку дружини банку з «ширкою», про що її не повідомив. Також він вказував, що усіх обставин проведення обшуку не пам`ятає, оскільки перебував в стані наркотичного сп`яніння. Він також вказував, що в процесі проведення обшуку повідомляв працівникам поліції, що вилучена банка з наркотичним засобом «ширкою», належить йому. Тобто, покази, які давалися свідком ОСОБА_12 (чоловіком обвинуваченої ОСОБА_8 ) в частині обвинувачення, пред`явленого за ч. 3 ст. 307 КК України в процесі судового розгляду були непослідовними та взаємовиключними.

Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні було проведено допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були запрошені в якості понятих під час проведення обшуку.

Так, свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що її було запрошено в якості понятої, під час проведення обшуку обвинуваченої ОСОБА_8 , яка на момент проведення обшуку знаходилася у закритій кімнаті в квартирі. Обвинуваченій було запропоновано роздягтися і в процесі огляду речей обвинуваченої нічого виявлено не було. Потім оглянули сумку обвинуваченої, що висіла на дверях. В процесі огляду сумки у ній було виявлено банку з темною густою рідиною. Обвинувачена погодилася, що у вилученій із її сумки банці знаходиться наркотична речовина. Також, у процесі проведення обшуку, були вилучені гроші, які рахували, описували та упаковували. Також свідок пояснила, що при проведенні обшуку чоловіка обвинуваченої, вона присутньою не була. Працівниками поліції було складено протокол, з яким, в тому числі і вона, як понятий по справі, ознайомилася і підписала.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою вона не знайома і була запрошена разом з подругою понятою під час проведення обшуку. Вони зайшли в під`їзд, підійшли до квартири, яка знаходилася на першому поверсі, коло дверей уже стояли ОСОБА_13 з чоловіком. Квартиру відчинила ОСОБА_13 , яка пройшла у квартиру першою, а за нею пройшли всі інші. Свідок вказувала, що у кімнату зайшли усі жінки, а саме обвинувачена, слідча та вони з подругою, а в коридорі залишився чоловік з працівником поліції. ОСОБА_13 , у якої була сумка в руках, а потім вона її поклала на диван, оглянула слідча. До моменту огляду, до сумки ніхто не підходив. В процесі огляду сумки, у ній було знайдено пляшки від фарби для волосся з рідиною. Обвинувачена спочатку вказувала, що пляшки від фарби належать їй, в них знаходиться фарба для волосся, оскільки вона мала намір пофарбувати волосся. В послідуючому обвинувачена сказала, що це наркотичний засіб «ширка». Свідок також пояснила, що в процесі обшуку були вилучені гроші, і всі вилучені речі були упаковані і процес проведення обшуку зафіксований в протоколі. Протокол вона не читала, його зачитував працівник поліції, а вона лише його підписала. Чи проводили обшук чоловіка ОСОБА_13 , їй не відомо.

На підтвердження пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, прокурором були надані письмові докази:

- витяг з кримінального провадження № 0000518, внесеного 25.12.2015 до ЄРДР за ч. 2 ст. 307 КК України на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. У фабулі витягу зазначено, що до СУ ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали за зверненням народного депутата України ОСОБА_18 , по факту зайняття невстановленими особами незаконним виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів на території м. Умань та Уманського району. Станом на 11.02.2016 особами, яким повідомлено про підозру зазначені:

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4

- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_8 у вказаному переліку не зазначена;

- ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2016 року в межах кримінального провадження № 0000518, внесеного до ЄРДР 25.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (в ухвалі слідчого судді відсутнє посилання на ОСОБА_8 );

- протокол обшуку, проведеного 10.02.2016 слідчим СУ ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом ОСОБА_22 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в межах кримінального провадження № 0000518 від 25.12.2015. З протоколу вбачається, що він фактично був проведений старшим слідчим ОСОБА_22 , однак прокурором в процесі розгляду справи доказів на підтвердження повноважень відповідного слідчого в межах проведення досудового розслідування надано не було, а долучений витяг з кримінального провадження № 0000518 не містить зазначеної інформації в переліку слідчих;

У протоколі обшуку від 10.02.2016 відсутні посилання на те, що слідчим або прокурором приймалося рішення про проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , в тому числі її особистих речей (сумочки) в процесі проведення обшуку квартири на підставі ухвали слідчого судді;

- висновок експерта № 1/202 від 11.02.2016 про проведення експертизи в межах кримінального провадження № 0000518 від 25.12.2015, в ході якої досліджувався залишок рідини коричневого кольору, що знаходилася у пляшці з полімерного матеріалу;

- висновок експерта № 2/202 від 11.02.2016 про проведення експертизи в межах кримінального провадження № 0000518 від 25.12.2015, в ході якої досліджувалася рідина коричневого кольору, що знаходилася у пляшці з полімерного матеріалу;

- постанова про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 11.02.2016 ст. слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 в межах кримінального провадження № 0000518 від 25.12.2015;

- постанова прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Черкаської області від 18 лютого 2016 року про виділення з матеріалів досудового розслідування за № 0000518 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення

підозрюваною ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (у відповідній постанові, що датована 18.02.2016, міститься посилання на те, що 11.02.2016 ОСОБА_8 було затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і цього ж дня їй повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України);

- витяг з кримінального провадження № 0000062, внесеного 18.02.2016 до ЄРДР за ч.2 ст.307 КК України на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. У фабулі витягу зазначено, що до СУ ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали за зверненням народного депутата України ОСОБА_18 , по факту зайняття невстановленими особами незаконним виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів на території м. Умань та Уманського району, без зазначення особи, відносно якої розпочато вказане кримінальне провадження. Вказаний витяг датований 22.02.2016 і не містить переліку осіб, яким повідомлено про підозру.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що всупереч вимог закону, впродовж всього часу розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді та під час його розгляду в суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення не доведені належність і допустимість усіх представлених доказів в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 307 КК України.

Стороною обвинувачення не надано об`єктивних доказів на підтвердження того, що матеріали досудового розслідування щодо вчинення підозрюваною ОСОБА_8 , виділені постановою прокурора від 18.02.2016 з матеріалів досудового розслідування № 0000518 були зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером 0000062, в рамках якого пред`являлося обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України. З витягу з кримінального провадження № 0000062, внесеного 18.02.2016 до ЄРДР за ч. 2 ст. 307 КК України вбачається, що дані в ЄРДР вносилися за цим номером виключно за зверненням народного депутата України ОСОБА_18 , за фактом зайняття невстановленими особами незаконним виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів на території м. Умань та Уманського району, без зазначення особи, відносно якої розпочато вказане кримінальне провадження, хоча станом на 11.02.2016 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, а витяг датовано 22.02.2016 і не містить переліку осіб, яким повідомлено про підозру. Крім того, згідно вказаного витягу кримінальне провадження розпочато за ч. 2 ст. 307 КК України, а до суду надійшло кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (інших процесуальних документів, які б вказували на підстави та час проведення перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 307 КК України прокурором надано не було).

Колегія суддів місцевого суду дійшла висновку, що усі докази, надані стороною обвинувачення в цій частині обвинувачення (ст. 307 ч. 3 КК України) органом досудового розслідування були отримані в результаті проведення слідчих дій без внесення відомостей в ЄРДР. При цьому згідно вимог КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і з таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин,

що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснює досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 3) порушення права особи на захист.

Відповідно до п.2, п.3 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України на недопустимий доказ не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Проте, з наданих прокурором матеріалів вбачається, що слідчий суддя дозвіл на обшук давав за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_12 .. В протоколі обшуку відсутнє посилання на рішення та обґрунтовану мотивацію з приводу необхідності проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , в тому числі і її особистих речей.

У зв`язку з тим, що особистий обшук ОСОБА_8 був проведений з порушенням вимог ч. 5 ст. 236 КПК України, речові докази (пляшки з наркотичним засобом), вилучені в результаті такого обшуку, були визнаними недопустимими і з таким рішенням погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів місцевого суду дійшла висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів причетності саме ОСОБА_8 до незаконного придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, суду не подано із таким висновком також повністю погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, вважаючи, що такому критерію як доведеність «поза розумним сумнівом» інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, не відповідає.

Прокурор просив провести часткове судове слідство в апеляційному суді, в ході якого дослідити докази, вказані в його апеляції та характеризуючи дані на ОСОБА_8 , проте колегія суддів відмовила у задоволенні такого клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України.

Відповідно до ст. 92 КПК України на сторону обвинувачення покладено обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих стороною обвинувачення доказів.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, підсумовуючи усе вищенаведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такою оцінкою доказів колегією суддів місцевого суду щодо того, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів причетності саме ОСОБА_8 до незаконного придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, суду не було надано. А надані докази у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, на думку колегії суддів апеляційного суду, здобуті з істотним порушенням норм КПК України і місцевий суд обґрунтовано не поклав їх в основу доведеності вини ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України.

Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає

фактичним обставинам кримінального провадження в частині визнання невинуватою ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України та є незаконним і у зв`язку з цим підлягає скасуванню, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, не підлягають до задоволення та спростовуються висновками наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції упереджено підійшов до дослідження доказів сторони обвинувачення, що в подальшому слугувало, на думку прокурора, незаконному ухваленню виправдувального вироку. Так, зокрема нехтуючи показаннями свідків, які в цілому у вироку викладені вірно, в основу ухвалення рішення про виправдання ОСОБА_8 , суд взяв до уваги витяг з ЄРДР, при цьому перекручуючи його зміст, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, завдань кримінального провадження, а також загальних засад кримінального провадження дав правильну юридичну оцінку всім діям обвинуваченої ОСОБА_8 ..

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :