Провадження № 1-кс/643/3940/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в обґрунтування якого зазначив, що представляє інтереси ОСОБА_3 , власника квартири АДРЕСА_1 , яку остання придбала на електронних торгах, що відбулися 17.09.2018, за 1 205 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 відкритому за фактом шахрайських дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України на вказану квартиру накладено арешт шляхом заборони її відчуження.

Заявник просить скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 так як вважає, що він накладений необґрунтовано з погляду на наступне: до клопотання про накладення арешту не долучено оригіналів документів, якими воно обґрунтовується; в клопотанні викладено відомості, які не відповідають дійсності, а саме про те, що ОСОБА_5 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_6 , не вірно зазначив адресу останнього, що унеможливило належний захист прав відповідача та його правонаступників; посилання слідчого на заволодіння ОСОБА_5 спірною квартирою також не є вірним, так як дана квартира ніколи не перебувала у власності останнього; з обставин кримінального провадження виходить, що дії ОСОБА_5 могли бути направлені на заволодіння грошовими коштами потерпілого, проте ніяк не квартирою; слідчий та прокурор не наводять жодного доказу незаконності придбання даної квартири ОСОБА_3 , а той факт, що вона придбана на електронних торгах свідчить про зворотне.

Підстави стверджувати, що квартира ОСОБА_3 є речовим доказом у кримінальному провадженні, відсутні, не є вона й предметом злочину, передбаченого ст. 190 КК України, так як не вибувала з власності потерпілої ОСОБА_7 шляхом її обману чи зловживання довірою. ОСОБА_3 придбала квартиру на цілком законних підставах.

Крім того, потреба у подальшому застосуванні арешту відпала з погляду на те, що розслідування триває з грудня 2019 року, під час якого й досі перевіряються доводи заявника ОСОБА_8 представника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 ще у 2015 році підробив договір позики від 02.10.2013, укладений з ОСОБА_6 , у корупційний спосіб сприяв ухваленню незаконних судових рішень щодо стягнення коштів за цим договором та, в наступному, у незаконний спосіб сприяв виконанню даних судових рішень, в наслідок чого заволодів квартирою ОСОБА_7 спадкоємця ОСОБА_6 .

За час розслідування допитано лише трьох свідків та накладено арешт на майно ОСОБА_3 , при цьому ні суддя, який ухвалив, начебто, неправосудне рішення, ні державний виконавець, який, на думку слідчого, здійснив незаконний продаж спірної квартири не допитані. Але ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 не цікавить факт такого кволого розслідування та не притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, який навіть не допитаний, майно та права якого жодним чином не обтяжені та не обмежені. Натомість права добросовісного набувача продовжують порушуватись.

В суді ОСОБА_4 підтримав доводи клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.

Слідчий та прокурор до суду не з`явились. Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, в якій останній заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись, що питання щодо скасування арешту майна неодноразово розглядалось суддями як першої, так і апеляційної інстанції, за результатами розгляду яких існування арешту визнано доцільним.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя встановив наступні обставини: кримінальне провадження № 0007141 відкрито 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2019, якою орган досудового розслідування Московського ВП ГУНП в Харківській області був зобов`язаний внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві ОСОБА_8 , представника ОСОБА_7 , про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 , представник ОСОБА_7 , зазначив, що ОСОБА_5 підробив договір позики від 02.10.2013, за яким, начебто, її колишній чоловік ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_5 50 000 доларів США. В 2015 році, майже через рік після того, як ОСОБА_6 помер, ОСОБА_5 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення вказаного боргу, при цьому зазначив місцем проживання ОСОБА_6 своє місце проживання АДРЕСА_2 , що позбавило правонаступників ОСОБА_6 своєчасно дізнатися про судовий процес. На той час ОСОБА_7 проживала в Австралії та не знала про цей позов. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2015 з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_5 50 000 доларів США.

В наступному ОСОБА_5 подав до Московського районного суду м. Харкова позов до ОСОБА_7 про стягнення з неї боргу чоловіка, як з правонаступниці. Заочним рішенням вказаного суду від 26.01.2017 позов задоволений. Дане заочне рішення скасовано ухвалою того ж суду від 12.10.2018, проте до того, на виконання заочного рішення від 26.01.2017 квартира АДРЕСА_1 , яка на той час на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала ОСОБА_7 , була реалізована на прилюдних торгах. При цьому ОСОБА_7 про існування виконавчого провадження сповіщена не була.

Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів кримінального провадження доказами копіями договору позики, судових рішень, свідоцтва про право на спадщину за законом; технічною документацію на квартиру АДРЕСА_1 , інформацією з держаних реєстрів тощо.

Крім долучення зазначених вище матеріалів до кримінального провадження, слідчим допитано власника квартири ОСОБА_3 в якості свідка, а також трьох свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_5 . Зазначені слідчі дії проведені у липні 2019 року.

17.01.2020 у кримінальному провадженні призначено оціночно-будівельну експертизу.

05.02.2019 слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова постановлено ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка скасована Харківським апеляційним судом через постановлення на підставі клопотання органу досудового розслідування, яке не відповідало вимогам ст. 171 КПК України.

16.03.2020 слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова за результатами розгляду клопотання слідчого про арешт майна з усунутими недоліками постановлено чергову ухвалу про накладення арешту на зазначену квартиру.

Таким чином, з липня 2019 року у кримінальному провадженні слідчі дії фактично не проводяться, разом з тим арешт належної ОСОБА_3 квартири, причетність якої до кримінального правопорушення не встановлена та взагалі не перевіряється, продовжує існувати.

Постановою від 01.05.2020 слідчий закрив дане кримінальне провадження (не вирішуючи питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту) з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Відповідна постанова слідчого скасована прокурором лише 10.09.2020, тобто вже після того, як на адресу органу досудового розслідування та прокуратури надійшли повідомлення про розгляд Московським районним судом м. Харкова клопотання власника майна про скасування арешту майна.

Вказані обставини не спростовують доцільності й обґрунтованості застосування станом на 16.03.2020 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаної квартиру, що відповідало меті та завданням кримінального провадження, разом з тим аналіз наявних у кримінальному провадженні доказів свідчить, що всі вони зібрані протягом 2019 року. При цьому відомості про всіх фігурантів, ймовірно причетних до підроблення документів та заволодіння, як зазначає слідчий, за їх допомогою спірною нерухомістю, були відомі органу досудового розслідування на момент відкриття кримінального провадження, разом з тим жодній особі про підозру до теперішнього часу не повідомлено, цивільний позов не заявлений.

Доказів, які б вказували на причетність до злочину ОСОБА_3 або придбання останньою квартири, яка є предметом арешту, у незаконний спосіб не здобуто, проте з липня 2019 року слідчі (розшукові) дії фактично не виконуються, досудове розслідування триває майже два роки, під час якого слідчий доходить висновку про необхідність закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення.

Зазначене, на думку слідчого судді, вказує на відсутність доказів, які б могли бути покладені в обґрунтування підозри будь-кого з ймовірних фігурантів у кримінальному провадженні, проте ці обставини не можуть обґрунтовувати подальше обмеження законних та не оспорюваних прав заявника щодо спірного майна, не мають звужувати обсяг прав законного, добросовісного власника лише з підстав існування відкритого кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, досудове розслідування не можна вважати ефективним та таким, що направлене на швидке, повне і неупереджене розслідування, а обмеження власника у реалізації права власності протягом невизначеного часу, як наслідок, не можна вважати обґрунтованим.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перелічені вище обставини свідчать, що потреба в подальшому застосуванні арешту майна відпала і він має бути скасований, що слугуватиме, насамперед, захисту та охороні прав, свобод та законних інтересів такого учасника кримінального провадження як особи (власника), щодо майна якої вирішується питання про арешт.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 , представника ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 на праві приватної власності, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.03.3030 у справі № 643/4103/20 (провадження № 1-кс/643/1465/20) у кримінальному провадженні № 0007141 від 20.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири, скасувати.

Повний текст ухвали складений 25.09.2020.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1