Провадження по справі № 1-в/522/193/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна.

Відповідно до клопотання, 24 квітня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2017 року (справа №522/7372/17) постановленої на підставі клопотання слідчого СУ УСБУ в Одеській області, погодженого прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , якого було накладено арешт на тимчасове вилучене майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 22.04.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5»; мобільний телефон «Prestigio Wize P3» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

З тексту Ухвал вбачається, що арешт накладено у зв`язку з кримінальним провадженням №0000078 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України

Згідно з протоколом обшуку від 22.04.2017 року мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5»; мобільний телефон «Prestigio Wize P3» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (п`ятнадцять тисяч) доларів США були вилучені у ОСОБА_8 , який не має жодного відношення до кримінального провадження.

Оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також те, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ОСОБА_8 вважає, що арешт майна, яке належить йому на має жодного відношення до кримінального провадження.

Також, ОСОБА_8 вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна мобільний телефон Samsung Galaxy Note 5»; мобільний телефон «Prestigio Wize P3» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, які належать йому не має потреби, оскільки, в зазначеному кримінальному провадженні йому про підозру не повідомлено, і він не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Доказами того, що грошові кошти належать саме ОСОБА_6 є розписка (договір позики) про повернення йому вказаних грошових коштів, яку складено в простій письмовій формі.

Укладений договір позики грошових коштів від 10.04.2015 року між заявником та ОСОБА_9 , є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.207. 1047 ЦК України, оскільки між сторонами було укладено договір позики та відповідно до договору позики ОСОБА_9 власноруч написав та підписав розписку про отримання від ОСОБА_6 грошових коштів. Тобто ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 суму грошових коштів 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, про що і свідчить розписка, складена власноруч ОСОБА_9 .

На виконання умов договору позики від 10.04.2015 року ОСОБА_9 повернув ОСОБА_6 14.01.2017 року частину позики у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, які ОСОБА_6 зберігав в своїй кімнаті у шафі зі своїм одягом за адресою: АДРЕСА_1 , де грошові кошти, належні ОСОБА_6 були вилучені під час проведення обшуку у справі щодо ОСОБА_9 .

24.06.2020 року по кримінальному провадження №0000078 від 18.04.2017 року було постановлено вирок, але питання скасування арешту з майна вирішено під час винесення вироку не було.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме грошових коштів, так як мобільні телефони були повернуті власнику під час досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, так як відсутні докази, що грошові кошти належать ОСОБА_6 , у якого проживав ОСОБА_9 .

Адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала вимоги клопотання, просила скасувати арешт, наголошуючи, що грошові кошти належать ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, адвоката, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З матеріалів клопотання встановлено, що 24 квітня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2017 року (справа №522/7372/17) постановленої на підставі клопотання слідчого СУ УСБУ в Одеській області, погодженого прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , було накладено арешт на тимчасове вилучене майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 22.04.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5»; мобільний телефон «Prestigio Wize P3» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Згідно з протоколом обшуку від 22.04.2017 року мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5»; мобільний телефон «Prestigio Wize P3» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (п`ятнадцять тисяч) доларів США були вилучені у ОСОБА_6 , який не має жодного відношення до кримінального провадження.

24.06.2020 року по кримінальному провадження №0000078 від 18.04.2017 року було постановлено вирок, але питання скасування арешту з майна вирішено не було.

Згідно протоколу обшуку, грошові кошти вилучені в кімнаті, яку займав ОСОБА_6 , що свідчить про належність їх саме ОСОБА_6 . В матеріалах клопотання адвоката ОСОБА_5 є розписка, що грошові кошти, у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) доларів США належать саме ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд зважаючи на зазначені обставини, вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 24.04.2017 р. - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2017 року по справі №522/7372/17-к та повернути ОСОБА_6 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Зобов`язати ФО УСБУ в Одеській області повернути майно 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США власнику або його представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3