Ухвала

іменем України
2 лютого 2021 року

м. Київ
Справа № 688/3692/16-к
Провадження № 51-3805 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ч. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 жовтня 2006 року у виді одного року п`яти місяців чотирнадцяти днів визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Цим же вироком засуджено також ОСОБА_5 .

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційній скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 3 вересня 2019 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без задоволення. Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 змінено в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування у строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення. В решті судові рішення залишені без змін.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Засуджений вважає вказане судове рішення незаконним та необґрунтованим, зазначає, що ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року щодо нього була винесена неповноважним, незаконним складом суду, оскільки головуючий суддя у складі колегії суддів апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_9 не приймав присягу судді, а в особовій справі вона не підписана, що підтверджується відповіддю керівника апарату Хмельницького апеляційного суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалупро відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Системне тлумачення глави 34 КПК у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
До того ж, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується виро»;
скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали.
Відповідно до вищезазначеного, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року залишено без задоволення, при цьому суд зазначив, що обставини неприйняття суддею присяги не відносяться до нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду судового рішення.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголосила, що суддя ОСОБА_9 вперше обраний на посаду судді за Законами УРСР і не складав присягу судді відповідно до Конституції України та Законів України, які визначили організацію судової влади і здійснення правосуддя в Україні та були прийняті пізніше.

Статтею 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 лютого 1992 року, який набрав чинності з 10.02.1993 року (що діяв на момент обрання судді ОСОБА_9 на посаду судді), було передбачено, що вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймає присягу. Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону.

Відповідно до п. 12 перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.

А тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що на дату ухвалення зазначеного рішення у справі, суддя ОСОБА_9 є таким, що прийняв присягу, отже ухвалу винесено законним складом суду, а доводи засудженого, з посиланням на них як на нововиявлені обставини, є безпідставними.

Окрім того, у даному випадку апеляційним судом не встановлено будь-яких інших обставин, які не були та не могли бути відомі засудженому на момент розгляду справи та постановлення ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 27липня 2017 року щодо нього і про які б вказував сам засуджений.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що засудженим ОСОБА_4 не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3