Справа № 167/1134/20
Провадження №1-кп/167/134/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника служби у справах дітей Рожищенської РДА
Волинської області - ОСОБА_5
старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції
Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП
у Волинській області - ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рожище кримінальне провадження №0000264 від 20.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рожище Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня 11-го класу КЗЗСО «Луцький інституційний ліцей №8 Луцької міської ради», не судимого, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 , 20.09.2020 року, близько 01 год. 30 хв., перебуваючи поблизу маркету «сім 23», що знаходиться за адресою: м.Рожище, вул.Незалежності, 1, Волинської області, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу в присутності потерпілої ОСОБА_9 , відкрито викрав у останньої велосипед чорного кольору, який знаходився біля приміщення вищевказаного магазину, спричинивши ОСОБА_9 майнової шкоди, яка відповідно до висновку товарознавчої експертизи №654 від 22.09.2020 року на суму 966,33 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду показав, що дійсно 20.09.2020 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи поблизу маркету «сім 23», що знаходиться за адресою: м.Рожище, вул.Незалежності, 1, Волинської області, відкрито викрав велосипед. Завдані збитки потерпілій стороні відшкодував шляхом повернення викраденого майна. У вчиненому щиро розкаявся, клопотав про передачу під нагляд матері та зобов`язався дотримуватись бездоганної поведінки.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що її син не схильний до вчинення правопорушень. На сина вона має виховний вплив, в зв`язку з чим клопотала про передачу сина під її нагляд.
Окрім повного визнання винуватості самим обвинуваченим, його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.09.2020 року підтверджується факт звернення потерпілої ОСОБА_9 до правоохоронних органів з приводу відкритого викрадення у неї велосипеда.
Протоколом огляду місця події від 20.09.2020 року та фототаблицями до нього, згідно з яким біля будинку №69 по вул.Незалежності в м.Рожище Волинської області виявлено велосипед чорного кольору з металевим сидінням. При огляді ОСОБА_9 зазначила, що саме цей велосипед у неї відкрито викрали.
Згідно висновку експерта №654 від 22.09.2020 року ринкова вартість велосипеду типу «Україна» із закритою рамою, чорного кольору, з металевим багажником на момент викрадення склала 966,33 грн..
Протоколом огляду флеш носія mikro sd 16GB від 30.09.2020 року, з якого вбачається, як потерпіла ОСОБА_9 20.09.2020 року о 01 год. 22 хв. починаючи рух велосипедом біля маркету «сім23» по вул.Незалежності в м.Рожище, до неї підходить та починає чіплятися ОСОБА_8 , намагається відібрати велосипед, після чого відібравши починає рух на ньому.
Таким чином, показання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_8 відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості неповнолітнього ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфікуючи його дії за ст.186 ч.1 КК України.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, вчинення проступку неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав письмове клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання (без визначення його виду та розміру) із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, яка надала відповідну згоду.
Прокурор щодо застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів вихованого характеру та передачу його під нагляд матері, не заперечував.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння кримінального проступку або нетяжкого злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесено законом до категорії нетяжких злочинів, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем навчання характеризується позитивно, добровільно відшкодував матеріальний збиток повному обсязі, потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання, вказане свідчить проте, що подібна злочинна поведінка не є типовою для обвинуваченого та ця обставина певною мірою знижує суспільну небезпеку вчиненого злочину.
При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.1 ст.186 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у справах №161/7253/18, 168/625/19.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до статті 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно з частиною 2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
На підставі статті 105 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 , строком на 1 (один) рік.
Речові докази: велосипед чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №654 від 22.09.2020 року за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості, машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп. в дохід держави, в разі недостатності коштів стягнути зазначену суму з його законного представника ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_1