У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" грудня 2020 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0003649 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Алма-Ата Казахстан, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого охоронцем у магазині «Єва», не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресю: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої ставиться питання

про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Судом визнано доведеним, що 01.06.2020 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р. Верховної Ради, 14-Б, побачив транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», н.з НОМЕР_1 , 1992 року випуску, червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_5 , та який був припаркований біля житлового будинку за вищевказаною адресою.
У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2108», н.з НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108», н.з НОМЕР_1 та виявив, що двері автомобіля замкнені та відсутні ключі у замку запалювання. Продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись відсутністю власника, ОСОБА_3 маючи викрутку у руці, пошкодив замок дверей автомобіля.
У подальшому, ОСОБА_3 сів на сидіння водія вищевказаного транспортного засобу та вставив викрутку у замок запалювання. Привівши у дію двигун та ввімкнувши передачу автомобіля, почав рух по місту Києву, тим самим вчинивши незаконне заволодіння транспортним засобом.
Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 43000 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 з обставинами, викладеними в клопотанні, погодився та пояснив, що він працював тиждень без вихідного дня, внаслідок чого був дуже стомлений. В день події, а саме 01.06.2020 року, приблизно о 21-00 годині, йшов з роботи по вулиці Бажова у м.Києві, де побачив там автомобіль, схожий на його, який він давно продав, після чого, він відчинив автомобіль, сів за кермо та поїхав, проїздив майже 100 км по м.Київу, закінчився бензин. В подальшому, він відігнав автомобіль на обочину та мав намір звідти його забрати, згодом відкривши капот транспортного засобу, він зрозумів, що це не його автомобіль, тому залишив його. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що він хворіє та стоїть на обліку у лікаря-психіатра з 2015 року та по теперішній час, свою вину у скоєному визнає, повністю та щиро розкаюється.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 01.06.2020 року, приблизно о 22-00 годині, він залишив свій транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ніч біля будинку 14-Б по б-ру Верховної Ради у м.Києві. Зранку вийшов до автомобіля, однак на залишеному місці транспортного засобу не було. Після чого, він викликав поліцію, після приїзду якої, приїхала слідча оперативна група і було зафіксовану дану подію та через деякий час знайдено його транспортний засіб. Після повернення автомобіля, були проблеми з тормозами. Разом з тим, потерпілий ОСОБА_5 , зазначив, що ніяких претензій до ОСОБА_3 не має.

Законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що її син знаходитися на обліку лікаря-психіатра з 2015 року. Просила суд задовольнити клопотання прокурора.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2020 року вбачається, що 02.06.2020 року, близько 08-00 години за адресою: м.Київ, б-р. Верховної Ради, 14-Б, ОСОБА_5 виявив відсутність свого транспортного засобу «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.06.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав особу, зображену на фото №2, яка 02.06.2020 року перебувала за кермом транспортного засобу, а саме автомобілю марки «ВАЗ», моделі «2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору. Свідок ОСОБА_8 впізнав особу за ознаками: великий ніс, коротке сиве волосся, віком приблизно 55 років.

Крім того, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.06.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнав особу, зображену на фото №1, яка 02.06.2020 року перебувала за кермом транспортного засобу, а саме автомобілю марки «ВАЗ», моделі «2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору. Свідок ОСОБА_9 впізнав особу за ознаками: широкий лоб, коротке сиве волосся, великий ніс, віком приблизно 55 років.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 132 від 01.10.2020 року вбачається, що у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній виявляв ознаки біполярного афективного розладу, поточний епізод манії з психотичними симптомами (згідно з МКХ-10, шифр F 31.2) і за психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно з наданими на теперішню експертизу матеріалами, вищевказаний біполярний афективний розлад виник у ОСОБА_3 у січні 2015 року. У період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній за психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки біполярного афективного розладу; стан неповної ремісії (згідно з МКХ-10, шифр F 31.7). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У теперішній час у ОСОБА_3 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії. У теперішній час ОСОБА_3 не потребує проведення протиалкогольного та протинаркоманічного лікування.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи викладене, суд, допитавши ОСОБА_3 , потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про те, що час, місце, спосіб та інші обставини вчиненні суспільно небезпечного діяння органами досудового розслідування встановлені правильно.

Крім того, суд вважає, що зазначені суспільно небезпечні діяння вчиненні ОСОБА_3 .

Також встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 132 від 01.10.2020 року вбачається, що у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній виявляв ознаки біполярного афективного розладу, поточний епізод манії з психотичними симптомами (згідно з МКХ-10, шифр F 31.2) і за психічним станом у зазначений період часу мне міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вищевказаний біполярний афективний розлад виник у ОСОБА_3 у січні 2015 року. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки Біполярного афективного розладу; стан неповної ремісії (згідно з МКХ-10, шифр F 31.7). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У теперішній час у ОСОБА_3 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 для себе або інших осіб, а також з урахуванням висновків судово-психіатричного експерта, суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Отже, враховуючи всі обставини, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру саме у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Крім того, підлягають стягненню з ОСОБА_3 процесуальні витрати у розмірі 1634 гривні 50 копійок на користь держави за проведення по справі судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та автотоварознавчої експертизи.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
Речові докази, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2108», н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у розмірі 1634 гривні 50 копійок на користь держави за проведення по справі судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та автотоварознавчої експертизи
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1