УХВАЛА

28 жовтня 2020 року
м. Київ

справа № 554/5822/19
провадження № 51-5142 ск 20

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення,
в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її положень, зокрема пунктів 35 ч. 2 та частин 3, 5, не було додержано.
Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також обґрунтування вимоги із відображенням того, у чому полягає незаконність цих рішень, копії яких необхідно додати до скарги. Заявлена скаржником вимога має узгоджуватися з правилами ст. 436 вказаного Кодексу.
Суд касаційної інстанції (далі Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Частиною 1 ст. 438 згаданого Кодексу передбачено, що підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Тому, скаржник, заперечуючи законність засудження, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні касаційного провадження виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданому засудженим короткому зверненні не відображено конкретних даних щодо предмету оскарження, а також не зазначено обґрунтування в аспекті статей 412-414 КПК незаконності судових рішень та необхідності їхнього скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Крім того, заявлена ОСОБА_4 вимога про направлення справи на додаткове розслідування суперечить положенням ст. 436 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Також до скарги ОСОБА_4 не додано копій судових рішень, що перешкоджає реалізації положень статей 428, 430 вказаного Кодексу.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3