Справа № 709/362/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представників потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву захисника ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні № 0000166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 , виходячи з того, що постанова про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні винесена з порушення вимог ст. 37 КПК України, оскільки посилань на будь-яку з підстав, вказаних у цій статті Кодексу, постанова не містить, а тому вважав, що зміна прокурорів проведена необґрунтовано. Стверджував, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі № 525/527/16-к. Таким чином існують підстави, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 також підтримав заявлений відвід та наголосив, що будь-які докази звільнення прокурорів, які входили до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, з органів прокуратури суду не надано.

Прокурор ОСОБА_3 проти відводу заперечила, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, передбачених КПК України. Повідомила, що на теперішній час обласну прокуратуру реформовано, а вказані в обвинувальному акті прокурори вже не є співробітниками прокуратури. При цьому зазначила, що КПК України не може передбачити всі можливі випадки, що можуть слугувати підставою для зміни групи прокурорів у кримінальному провадженні, а тому вважала відповідну постанову законною та обґрунтованою.
Представники потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проти здоволення заяви про відвід прокурора заперечили, виходячи з її необґрунтованості.
Заслухавхи пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Перелік підстав, з яких прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, передбачений ст. 77 КПК України.
Зокрема, п. 3 ч. 1 цієї статті Кодексу визначено, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч.ч. 4 і 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу та ч. 3 цієї статті.
У ч. 3 ст. 37 КПК України вказано, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що він затверджений прокурором ОСОБА_9 , а до групи прокурорів включені прокурори ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Однак на теперішній час вказані прокурори звільнені з органів прокуратури.
В подальшому постановами про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 21 червня 2017 року і 25 червня 2018 року група прокурорів змінювалася. При цьому старшою групи прокурорів призначалася прокурор ОСОБА_13 , яка на теперішній час в органах прокуратури також не працює.
При цьому відомості щодо факту звільнення перерахованих прокурорів суд не сатвить під сумнів, а тому вони не потребують доказування.
З постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23 жовтня 2020 року вбачається, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформ органів прокуратури», відповідно до наказу Генерального прокурора № 414 від 8 вересня 2020 року з 11 вересня 2020 року розпочала свою діяльність Черкаська обласна прокуратура, що зумовило об`єктивну необхідність внести зміни до групи прокурорів. Зокрема, визначено групу прокурорів у складі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
Внаслідок винесення вказаної постанови повністю змінено склад групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, окрім прокурора ОСОБА_20 , що на переконання суду, викликано організаційними змінами в структурі Черкаської обласної прокуратури.
Водночас кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, а тому при вирішенні питання про наявність підстав для відводу прокурора, доцільним буде звернутись до інших джерел права, які визнані в Україні, а саме практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема рішень у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, параграфи 66-71), «Ветштайн проти Швейцарії» (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, параграфи
42-44) та «Кіпріану проти Кіпру» (рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретної особи у провадженні, тобто чи виявляє ця особа упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечувала особа відсутність будь-яких сумнівів у її безсторонності. Особиста безсторонність презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного учасника кримінального провадження, позиція особи, яка це стверджує, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.
Разом з тим заявлений захисником ОСОБА_7 відвід прокурору ОСОБА_3 суперечить приписам ч. 5 ст. 80 КПК України, де визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Натомість фактично обґрунтування заявленого відводу зводиться до незгоди із постановою про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні, що у свою чергу не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відводу. При цьому захисником ОСОБА_7 не наведено жодних аргументів на підтвердження того, що зміна групи прокурорів породжує обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в упередженості прокурора ОСОБА_3 та не вказано в чому саме полягає така упередженість.

При цьому посилання захисника ОСОБА_7 на постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі
№ 525/527/16-к суд вважає недоречним, оскільки предметом касаційного перегляду були інші, відмінні від наявних у даному випадку, обставини.

Таким чином у задоволенні заяви про відвід прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 37, 77, 81, 369-372 КПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні № 0000166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 4 січня 2021 року о 10:30.

Суддя ОСОБА_1