Справа № 203/3087/20
Провадження № 1-кп/0203/857/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0001414, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2020 року приблизно о 14:00 годині начальник оперативно - пошукового сектору ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 разом зі старшим оперуповноваженим капітаном поліції ОСОБА_7 та оперуповноваженим капітаном поліції ОСОБА_8 під час виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України за вих. 45/2-7874 в рамках кримінального провадження № 0002762 від 14 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України відпрацьовували територію Центрального району м. Дніпро, проводячи оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення місцезнаходження осіб, які вчинили вказаний злочин, а також, свідків та очевидців даного кримінального правопорушення.

Так, цього ж дня, в ході відпрацювання прилеглої території, близько 15:00 години, знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, буд. 127 біля під`їзду №3 працівниками поліції було помічено трьох осіб жіночої статі, ромської національності, котрі за зовнішніми ознаками підпадали під опис осіб, які вчинили крадіжку в рамках доручення по кримінальному провадженні №0002762 від 14 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Так, вказані особи вели себе підозріло, намагалися приховати свої обличчя та, пересуваючись по пр. О. Поля в м. Дніпро, почали роздягатися, а саме знімати спідниці, під якими були інші спідниці, та вказані жінки швидкою ходою прямували в напрямку буд. 66 по пр. О. Поля.

В подальшому, знаходячись біля буд. № 66, розташованого по пр. О. Поля в м. Дніпро невідомі жінки ромської національності сіли до автомобілю марки «Опель Вектра», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який щойно під`їхав до вказаного будинку та зупинився біля жінок, які швидко сіли до автомобілю, та, в момент коли зачиняли двері, співробітники поліції оперативно-пошукового сектору ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 разом зі старшим оперуповноваженим капітаном поліції ОСОБА_7 та оперуповноваженим капітаном поліції ОСОБА_8 направилися до автомобілю та, пред`явивши службові посвідчення у розвернутому вигляді і подавши законну вимогу зупинитися, підійшли до автомобілю марки «Опель Вектра» д.н.з НОМЕР_1 з різних боків, в цей час одна з жінок, яка знаходилась в салоні автомобілю викрикнула «жени поліція».

У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, та, реалізовуючи раптово виниклий умисел, ОСОБА_3 почав рух автомобіля марки «Опель Вектра», д.н.з НОМЕР_1 , здійснивши наїзд на начальника оперативно-пошукового сектору ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , який в цей момент знаходився на пішохідному переході перед автомобілем марки «Опель Вектра», д.н.з НОМЕР_1 . У результаті наїзду на начальника оперативно-пошукового сектору ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 останнього закинуло на капот та ще декілька метрів автомобіль рухався з працівником поліції до моменту коли оперуповноважений капітан поліції ОСОБА_8 , через відчинене вікно водія, зміг зупинити автомобіль.

У результаті злочинних дій ОСОБА_3 спричинив співробітнику правоохоронного органу начальнику оперативно-пошукового сектору ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді садна на третій правій кисті в проекції середньої третини 5-ї п`ясної кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Тобто, своїми діями, які виразились в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

09 грудня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, згідно якої, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 345 КК України, сторонами узгоджене покарання, наявна згода сторін на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, а також, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_3 від відбуття покарання строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просили затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Також, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, наслідки невиконання угоди про примирення розуміє та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 , також, просив затвердити угоду про примирення, пояснив, що претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має. Просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену міру покарання, а також, зазначив, що розуміє надані законом права, наслідки укладення угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що угоду про примирення потерпілого та обвинуваченого слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про примирення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав потерпілого та обвинуваченого при укладанні даної угоди про примирення судом не встановлено.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання, оскільки, узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Зазначене в угоді покарання буде достатнім, виконає мету призначеного покарання, а також, буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 09 грудня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001414.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає, покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ «автомобіль марки «OPEL VECTRA», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 .
Речовий доказ «доручення вих. 45/2-7874 від 16.07.2020 року, в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, надане на виконання до ВКП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні ЄРДР № 0002762 від 14.11.2019 року, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на одному аркуші» зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001414.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 3 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1