ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1936/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003124 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:
24.09.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на майно, яке слідчим було вилучено під час огляду місця події.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 23.09.2020 року до СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від працівника поліції по факту того, що 22.09.2020 року по вул. Сумській в м. Харкові а саме в районі пл. Конституції та пл. Павлівській невстановлені особи на транспортному засобі Porsche грубо порушили громадський порядок, чим вчинили хуліганські дії.
23.09.2020 року, старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, під час складання протоколу огляду місця події у проміжок часу з 12:55 по 16:51 за адресою: м. Харків, вул. Конева, буд. 13 виявлено та вилучено: транспортний засіб Porsche Cayenne з державним номерним знаком НОМЕР_1 Vin: НОМЕР_2 .

Посилався на те, що повернення тимчасово вилучених речей та предметів може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2020 року у задоволені клопотання відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що в слідчий суддя при постановлені ухвали невірно дійшов висновку про відсутність підстав у кримінальному провадженні для арешту вилученого майна, оскільки слідчий суддя не врахував, що вилучене майно, а саме: транспортний засіб Porsche Cayenne з державним номерним знаком НОМЕР_1 Vin: НОМЕР_2 , є предметом на якому скоєно зазначений злочин, та який в подальшому буде визнаний речовим доказом, в даному кримінальному провадженні.
Особа у якої вилучено майно в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності особи у якої вилучено майно, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003124 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

З даних Витягу з ЄРДР та короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що 23.09.2020 року до СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшов рапорт від працівника поліції по факту того, що 22.09.2020 року в вечірній час по вул.Сумській в м. Харкові, а саме в районі пл.Конституції, невстановлені особи на транспортному засобі Porsche грубо порушили громадський порядок, чим вчинили хуліганські дії.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

В клопотанні слідчий, як на підставу накладення арешту на майно послався лише на те, що вилучені речі та документи мають суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та в сукупності підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. При цьому, клопотання не містить належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Викладені у клопотанні доводи слідчого про те, що транспортний засіб відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України є необґрунтованими, оскільки в матеріалах судового провадження відсутнє рішення слідчого чи прокурора про визнання транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України і не надав відповідної правової оцінки клопотанню слідчого, оскільки воно не містить належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Слідчий та прокурор просили накласти арешт на транспортний засіб транспортний засіб Porsche Cayenne з державним номерним знаком НОМЕР_1 Vin: НОМЕР_2 , при цьому ними не конкретизовано клопотання, так як усупереч того, що транспортний засіб був з визначеним держаним знаком, слідчим не надано відомості про власника саме транспортного засобу.

Отже, вищевказане свідчить про неконкретизованість та неповноту доводів клопотання слідчого, яке, згідно імперативної вказівки законодавця, за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню, шляхом повернення клопотання відповідно до вимог ч.3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків, про що слідчий суддя суду першої інстанції постановляє відповідну ухвалу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, на що слідчий суддя не звернув уваги та не виконав приписів ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повинен був повернути клопотання прокурору для усунення недоліків, в зв`язку з чим постановлена слідчим суддею ухвала не містить належного обґрунтування прийнятого ним рішення, що вказує на допущення слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та вказує на необхідність скасування ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановленні ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, які у відповідності до вимог ст. ст.409, 412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в супереч норм ч.3 ст.172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2020 року скасувати.
Матеріли клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003124 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, повернути слідчому для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст.171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді