Ухвала
Іменем України
02 грудня 2020 р.

м. Київ
Справа №752/6530/20
Провадження № 51-5751 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 .

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Київським апеляційним судом вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 12 листопада 2020 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, зокрема, зазначається: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, всупереч наведеним вимогам процесуального закону касаційна скарга захисника не міститься належного обґрунтування необхідності скасування оскаржуваного вироку апеляційного суду на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 413, 414 цього Кодексу та зважаючи на ст. 75 КК України, в якій зазначені особливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також, захисником не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість вироку з огляду на вид і розмір призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого.

До того ж, зазначена захисником у скарзі вимога не відповідає положенням ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона містить суперечності, оскільки в прохальній частині захисник просить скасувати вирок апеляційного суду, а в мотивувальній частині наводить підстави для його зміни.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3