Справа № 191/2153/20
Провадження № 1-кп/191/194/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000782 від 07.06.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, з середньою освітою, громадянина України, не одруженого проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.09.2000 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 140, ст. 44, ст. 42 КК України, на 2 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України - відстрочка виконання вироку на 1 рік.
-06.11.2003 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України від відбування звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.
-13.05.2004 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково додати 6 місяців згідно вироку від 06.11.2003.
-10.09.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.
-14.06.2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.
- 24.03.2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі, на основі ст. 71 КК України частково додати не відбутий строк 10 днів згідно вироку Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 14.06.2010 року до відбування 1 рік 10 днів. Вирок вступив в закону силу 18.04.2014 року. Звільнення: 19.12.2014 року, з Коростенської виправної колонії Житомирської області (№ 71) по закінченню строку відбування.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення

- прокурора ОСОБА_4 ,
- потерпілої- ОСОБА_5 ,
- обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову повторно вчинив корисливий злочин проти власності громадян, за наступних обставин.
06 червня 2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до раніше не відомої йому ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та з дозволу господаря зайшов до середини будинку, де в подальшому вживали алкогольні напої.
Перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в одній з кімнат на дивані побачив гаманець, який належить ОСОБА_5 . Вказаний гаманець ОСОБА_3 , визначив для себе як предмет яким можна таємно заволодіти на свою користь і в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна.
Так, 06.06.2020 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, знаходячись в будинку за адресою АДРЕСА_2 , сидівши на дивані, з якого таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: гаманець темно-фіолетового кольору в якому перебували, три банківські карти, а саме «А-Банк» - кредитна, «ПриватБанк» - для виплат та кредитна, та дисконтні картки аптеки «Руан» та магазину «Єва», які не несуть матеріальної цінності для потерпілої та гроші в сумі 3600 гривень купюрами 200 гривень з яким з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та зазначив, що дійсно 06.06.2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку гаманця в яму були кошти в сумі 3600 грн та кредитні карти потерпілої.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений частково відшкодував їй шкоду, але претензій вона до нього не має, просить призначити покарання на розсуд суду.
Враховуючи те, що учасники процесу, не оспорюєють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинувачення є таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, характеризується за місцем проживання позитивно, ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово судимий.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України але не в мінімальному розмірі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, який визначити в максимальному розмірі, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, та покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи стягнути з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи № 19/104-7/3/735 від 12.06.2020 року в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.

Речові докази, а саме: гаманець темно-фіолетового кольору в якому перебували, три банківські карти, а саме «А-Банк» - кредитна, «ПриватБанк» - для виплат та кредитна, та дисконтні картки аптеки «Руан» та магазину «Єва», та гроші в сумі 1310 грн. купюрами 200 5 шт., 100 1 шт., 50 грн. -1 шт., 20 грн -7 шт., 10грн 2 шт., залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 ( т. 2 а.с.28-29).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1