Справа №639/5940/20
Провадження №1-в/639/779/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України стосовно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 07.03.2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з матеріальною відповідальністю, на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_4 зазначає, що він вже відбув більше 2/3 строку покарання в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», за час відбування покарання вимоги режиму тримання не порушував та характеризується позитивно, заохочень чи стягнень не має, до праці не залучався, у зв`язку з тим, що він фактично не був етапований до ДУ «Торецька виправна колонія (№ 2)» для відбування покарання.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив зазначене клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання не заохочувався адміністрацією установи та до праці не залучався, на теперішній час відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 191 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з матеріальною відповідальністю на строк 2 роки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.03.2020 року вирок суду змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2018 року по 19.03.2020 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 19.03.2020 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 від 06.10.2020 встановлено, що за час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» засуджений характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має.

До суспільно-корисної праці не залучається. Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю ув`язнених, в середовищі яких конфліктів не має.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.

Підтримує соціально - корисні зв`язки з матір`ю, шляхом отримання від неї посилок та передач. Має позитивні наміри на майбутнє.

Провину в скоєному злочині визнає повністю, у скоєному розкаюються.

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з пунктом 17 зазначеної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З досліджених матеріалів встановлено, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 режим тримання не порушував та стягнень не мав.

Разом із цим, засуджений ОСОБА_4 до суспільно-корисної праці не залучався, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, адміністрацією установи не заохочувався та характеризується посередньо.

Відповідно до положень статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Враховуючи той факт, що засуджений ОСОБА_4 не був працевлаштований в установі, заохочень та стягнень не має, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризується посередньо, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підтверджені відомості про те, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Таким чином, дослідженими судом матеріалами не доведено правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, у зв`язку з чим вказане клопотання є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 81 КК України, ст.ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 від 16.09.2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1