Справа № 314/2573/20
Провадження № 1-в/314/762/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який відбуває покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 31.08.2017 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12.01.2019 року іспитовий строк скасовано, направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки. Початок строку: 12.01.2019 року, кінець строку: 12.01.2022 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням згідно положень ст. 82 КК.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.01.2019року. З 06.03.2019 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», за час відбування покарання порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має п`ять стягнень останні два з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, перебуває на обліку як злісний порушник режиму відбування покарання.

До того ж суд враховує, що 15.07.2020 року відповідно до протоколу № 18, засудженому ОСОБА_3 комісією установи по розгляду матеріалів засуджених, до яких застосовується пільга згідно ст. 82 КК України - відмовлено в застосуванні пільги про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням, як особі, яка не стала на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці.
Поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він має стягнення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, у зв`язку з чим, у задоволені клопотання слід відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
постановив:

у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

25.09.2020