У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, про обрання підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням, погоджене прокурором у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_6 , обіймаючи посаду начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, за попередньою змовою з заступником голови Закарпатської обласної ради ОСОБА_8 , тобто до вчинення злочину домовившись про спільне його вчинення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, із погрозою застосування насильства над потерпілим, пред`явили незаконну вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів в розмірі 560 000 гривень, за наступних обставин.
У клопотанні вказано, що ОСОБА_6 , з метою отримання грошових коштів для себе та ОСОБА_8 , з метою виконання злочинного наміру останнього, в період з жовтня місяця 2020 по 03.11.2020 неодноразово телефонував на мобільний телефон ОСОБА_9 , який являється фізичною особою підприємцем та здійснює свою господарську діяльність пов`язану з виконанням ремонтно будівельних робіт, зокрема здійснює підрядні роботи по об`єкту «Реконструкція будівлі клубу під соціально-культурний центр (клуб, бібліотека ФАП) в с. Мокра Перечинського району. Коригування» згідно договору підряду укладеного з Порошківською сільською радою Перечинського району, а також під час особистих зустрічей з останнім, висловлював погрози про те, що зможе особисто, з використанням свого службового становища та корупційних зв`язків з посадовими особами відповідних державних органів, перешкоджати законній господарській діяльності, а також погрожував фізичним насильством у разі відмови від виконання незаконної вимоги, при цьому вимагав у ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 560 000 гривень, для ОСОБА_8 , за те, що останній сприяв виділенню коштів для реконструкції вказаного об`єкта. На це ОСОБА_9 погодився, оскільки усвідомлював, що інакше здійснювати підприємницьку діяльність він не зможе.
Слідчий зазначає, що продовжуючи свої злочинні дії, 03.11.2020 о 10.30 год. в приміщенні кафе, яке розташоване по вул. Гойди в м. Ужгороді, під час чергової зустрічі ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , останній в черговий раз висунув протиправну вимогу щодо передачі грошових коштів для ОСОБА_8 , після чого разом з ОСОБА_9 вирушив до приміщення будівлі «Комінвестбанк» по вул. Гойди в м. Ужгороді, де між ними та ОСОБА_8 відбулася зустріч, в ході якої останній будучи обізнаним про те, що ОСОБА_9 готовий надати грошові кошти в розмірі 560 000 грн., повідомив останньому про те, щоб він передав вказані кошти ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою свого та ОСОБА_8 протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 560 000 грн., в якості частини обумовленої раніше суми грошових коштів, за не перешкоджання законній господарській діяльності, з яких грошові кошти в розмірі 20000 гривень призначалися для ОСОБА_6 , однак не довів свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі.
Слідчий зазначає, що таким чином ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 у період часу з жовтня 2020 року по 03.11.2020 вимагав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 560 000 гривень за не перешкоджання його законній господарській діяльності, та одержав від останнього 560000 (п`ятсот шістдесят тисяч) гривень, після чого був затриманий працівниками поліції.
У клопотанні вказано, що, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є замах на вимагання, тобто закінчений замах на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великому розмірі.
03.11.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.
04.11.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочині підтверджується заявою ОСОБА_9 вчинення вказаного злочину,допитом свідка ОСОБА_9 , протоколомобшуку автомобіля марки «VolkswagenCaddy» д.н.з. НОМЕР_1 , протоколом про ідентифікацію та вручення грошових коштів, протоколом за результатами проведення аудіо, відеоконтролю особи, іншими матеріалами кримінального провадження.
Як зазначає слідчий, вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series А, N 182).
У клопотані вказано, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990). На думку сторонни обвинувачення докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства в достатній для обрання запобіжного заходу мірі обґрунтовую тьпідозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій.
У клопотанні вказано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який належить до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з конфіскацією майна.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_6 найбільш суворий запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Так, слідчий зазначає, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказане мотивує тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.189 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5до 10 років, з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваногопереховуватисьвідорганівдосудовогорозслідування та суду.
Крім того слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 володіє чималим майном, що в свою чергу дає йому беззаперечну можливість переховуватися від слідства та й взагалі покинути територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальносіт за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Більше того ОСОБА_6 маючи значний матеріальний ресурс і беручи до уваги те, що м. Ужгород, є по суті прикордонним містом то даний ризик є безумовно можливим з точки зору строни обвинувачення.
У клопотанні вказано і те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. Так, слідчий зазначає при цьому, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_6 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких. Також ОСОБА_6 може незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_8 , з метою укриттядоказів ними, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Разом із тим слідчий зазначає, що перебуваючи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому слідчий вказує на те, що на даний час проводяться ряд слідчих дій щодо встановлення місцеперебування документів утворених в процесі виділення бюджетних коштів по об`єкту «Реконструкція будівлі клубу під соціально-культурний центр (клуб, бібліотека ФАП) в с. Мокра Перечинського району», роботи по якому стали підставою для вимагання грошових коштів від ОСОБА_11 , документів які, стали правовою підставою для укладення договору з ФОП ОСОБА_11 на виконання робіт по вказаному обєкту, дозвільних документів по викогнанню робіт, документів що стосуються проведення перевірок ФОП ОСОБА_11 державними контролюючими органами, які повинні були бути проведенні у випадку відмови ОСОБА_11 від виконання незаконної вимоги щодо передачі коштів підозрюваним. Вказані документи мають істотне значення для досудового розслідування. За твердженням слідчого, ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може створити неправдиві, фіктивні документи для легалізації своїх незаконних дій.
Окрім того слідчий зазначає, що підозрюваний також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час невстановлених осіб, з якими ОСОБА_6 можливо діяв у змові, в тому числі із службовими особами Закарпатської обласної ради та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні.
У клопотанні вказано, що з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
На переконання слідчого лише за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Слідчий вазує, що у кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані як свідки працівники Закарпатської обласної ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у данному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_6 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб, а також на іншого підозрюваного у даному кримінальному проввадженні, вчиняти такі спроби стосовно заявника ОСОБА_9 та інших учасників кримінального провадження.
Таким чином, як зазначає слідчий, з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушені, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.
У клопотанні вказано також і на те, що разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема те, що ОСОБА_6 являється службовою особою Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, тобто державного органу, який поширює свої повноваження на територію всієї Закарпатської області, тобто займає відповідальне становище, і в силу виконання своїх службових обов`язків підозрюваний має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб правоохоронних органів, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи. При цьому ОСОБА_6 має достатній матеріальний достаток для залишення меж України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто враховуючи виключність випадку - є необхідним вийти за межі граничного розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та визначити останньому заставу у розмірі 3000000 (три мільони) грн.
Взявши до уваги зазначені вище обставини, слідчий вказує, про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, а тому керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просиь слідчого суддю: задоволити дане клопотання та застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартоютерміном на 60 діб із можливістю внесення застави з метою забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього обов`язків та належної процесуальної поведінки у розмірі 3 000 000 (три мільони) гривень. А також у випадку внесення останнім визначеної судом застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 передбачені КПК України обов`язки.
В судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання підтримали, та просили задоволити із підстав що наведені у ньому.
Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. А також просив обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Подав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 відомості внесені за №0000468 за попередньою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 03.11.2020 року відомості внесені за №0000290 за попередньою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.
Постановою від 04.11.2020 року прокурора вказані кримінальні провадження були обєднанні в одне яке зареєстроване за №0000468.
Окрім того матеріалами клопотання встановлено, що 03.11.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину, затримано особу о 12 год. 20 хв..
04.11.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому йому злочині підтверджується заявою ОСОБА_9 про вчинення вказаного злочину, допитом ОСОБА_9 від 04.11.2020 року під час якого безпосередньо вказує про причастність до вчинення вказаного кримінального правопорушення на ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вказуючи про неодноразові погрози та вимагання коштів, зазначаючи що такі погрози сприймались ним як реальні, протоколом обшуку автомобіля марки «VolkswagenCaddy» д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого було вилучено грошові кошти отримані ОСОБА_6 , протоколом про ідентифікацію та вручення грошових коштів, протоколом за результатами проведення аудіо, відеоконтролю особи, іншими матеріалами кримінального провадження.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Слідчий суддя враховує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, окрім пояснень самого ОСОБА_9 , свідчить також протоколи про результати аудіо-, відео,-контролю особи, зокрема аудіо розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , а також з аудіо розмови ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час вказаних розмов неодноразово висловлюється вимоги про передачу грошових коштів у загальному розмірі 840 000 грн., та оглошується про погрози як застосування фізичної сили так і створення перешкод у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_9 .
Окрім того, матеріали клопотання містять копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 . Зі змісту пояснень останнього встановлено, що йому телефонували ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та вимагати у нього грошові кошти, при цьому погрожуючи йому фізичною розправою та перешкоджанням законній підприємницькій діяльності у випадку його відмови у наданні коштів.
ОСОБА_9 , пояснив, що погрози вказаних осіб він вважав реальними, та хвилювався за своє життя та здоровя. А також здоровя своїх близьких. Разом із тим, не мав наміру порушувати закон та виконувати їх незаконні вимоги, 20.10.2020 звернувся з відповідною заявою у правоохоронні органи (УСБУ в Закарпатській області). До матеріалів клопотання додано копію заяви потерпілого із якою він звернувся до УСБУ в Закарпатській області. Слід зазначити, що ОСОБА_9 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України та ст.ст. 384, 385 КК України відповідно.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про можливу причетність підозрюваного до вищевказаного кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.
Слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 189 КК України лише 04.11.2020, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 189 КК України, останній перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.
Разом із тим слідчий суддя вважає доведеними навність ризику щодо можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий суддя зокрема враховує, категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на заявника, свідків, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного з іншим підозрюваним, свідками у данному кримінальному повадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілим у данному кримінальному, а тому існує ризик впливу на ОСОБА_9 з метою зміни його показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_6 , офіційно одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на даний час звільнений з посади начальника Управління ДАБІ у Закарпатській області.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим , що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного з іншим підозрюваним у данному кримінальному повадженні.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність підстав для обрання саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слдічий суддя вважає такі не обґрунтованими.
Так, стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав вважати підозру обгрунтованою, не є підставою відмови в обранні до ОСОБА_6 , запобіжного заходу, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами.
Що стосується доводів захисника про міцні соціальні зв`язки підозрюваного із родиною, та його позитивну характеристику, то вказані самі по собі ці факти не можуть свідчити про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки соціальний зв`язок - соціальна дія, що виражає залежність і сумісність людей або груп. Це сукупність особливих залежностей одних соціальних суб`єктів від інших, їх взаємні відносини, які об`єднують людей у відповідні соціальні спільності і свідчать про їх колективне існування. Це поняття, що означає будь-які соціокультурні обов`язки індивідів або груп індивідів відносно один одного.
Слідчий суддя вважає, наведені стороною захисту доводи не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання повністю чи частково.
Посилання адвоката на штучність кваліфікації події за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 189 КК України, не знайшли свого підтвердження. Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є замах на вимагання, тобто закінчений замах на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великому розмірі.
Разом із тим із матеріалів клопотання встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 , звернувся до УСБУ в Закарпатській області із заявою, вказувава, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вимагали від нього грошові кошти за не перешкоджання законній господарській діяльності. Слід звернути увагу і на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , був затриманий саме в момент передачі йому коштів від потерілого ОСОБА_9 , в належному ОСОБА_6 автомобілі.
Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваній особі.
Слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, або іншого не пов`язаного з обмеженням волі, задоволенню не підлягає.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа злочин, передбачений ч.3 ст. 189 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та розмір вимоги яку вимагали особи , а саме 840 000 грн., вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі 840 000 грн. саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Крім того, слідчий суддя враховує, що ні матеріалами кримінального провадження доданими до клопотання, ні в судовому засіданні, стороною обвинувачення необґрунтовано розмір застави про який було ними зазначено в клопотанні, що суперечить вимогам передбаченим ч.4 ст.182 КПК України.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави, на ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти відповідні обов`язки.
Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 25.12.2020 року включно.
Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом, - в розмірі 840 000 грн.
Роз`яснити, ОСОБА_6 , що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1