Справа № 991/192/21
Провадження 1-кс/991/195/21
У Х В А Л А
Іменем України

14 січня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нерозгляді заяви про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих,

ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у нерозгляді заяви про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих.
Скаргу заявники обґрунтовують тим, що у провадженні НАБУ перебуває кримінальне провадження, зареєстроване на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 08.12.2020 (справа № 991/9760/20), якою зобов`язано уповноважених осіб НАБУ внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомості за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 05.11.2020.
29.12.2020, за твердженням заявників, ними засобами поштового зв`язку до НАБУ було подано заяву від 28.12.2020 про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих, у зв`язку із заподіянням їм моральної, фізичної та майнової шкоди у відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України. Втім, як зазначають заявники, станом на час звернення до суду із скарго, в порушення триденного строку, про результати розгляду вищезазначеної заяви заявників повідомлено не було.
У зв`язку з цим, заявники звернулись до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у нерозгляді заяви про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих, та просять слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб НАБУ розглянути заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.
Дослідивши скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та доводи, якими вона обґрунтовується, слідчий суддя керується наступним.
Виходячи із змісту ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді, серед іншого, належить встановити чи скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що підлягає оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Виходячи з положень п. 1 вищезазначеної норми, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені три види бездіяльності, а саме: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Із змісту скарги слідчим суддею встановлено, що заявники не оскаржують бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Зазначене пояснюється тим, що скарга не містить відомостей про інше звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення до органів державної влади, уповноважених розпочати досудове розслідування, окрім як те, що за твердженням заявників, вже було предметом розгляду слідчого судді, за результатами якого ухвалою Вищого антикорупційного суду від 08.12.2020 (справа № 991/9760/20) було зобов`язано уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості.
У скарзі також не йдеться про повернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017). Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, прокурора, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим (ч. 5 ст. 55 КПК України).
Із наведених норм вбачається, що набуття статусу потерпілого пов`язується або з поданням заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесенням відомостей до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України, або поданням відповідної заяви в порядку ст. 55 КПК України. Крім того, у випадку подання заяви про залучення до провадження як потерпілого, прийняття слідчим процесуального рішення вимагається лише у разі відмови у залученні особи в якості потерпілого. Ні обов`язку детектива приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, ні строку, протягом якого детектив повинен прийняти постанову про відмову у визнанні потерпілим КПК України не визначено.
У змісті скарги заявники зазначають, що уповноваженими особами НАБУ було порушено триденний строк, встановлений ст. 220 КПК України, для розгляду їх заяви про залучення їх до провадження як потерпілих. Втім, слідчий суддя відхиляє твердження заявників, що їх заява повинна була розглядатись у порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Таким чином, наведена норма зобов`язує, зокрема слідчого, розглядати клопотання в порядку ст. 220 КПК України лише тих осіб, які мають певний процесуальний статус у кримінальному провадженні, в межах якого було заявлене клопотання. Відсутність такого процесуального статусу у особи у кримінальному провадженні, у межах якого така особа звернулась із клопотанням, виключає обов`язок слідчого, прокурора розглянути відповідне клопотання в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.
В свою чергу, відповідно до положень ст. 55 КПК України, звернутись до слідчого або прокурора із заявою про залучення до провадження як потерпілого може будь-яка особа (як фізична, так і юридична), яка на момент звернення із такою заявою не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, проте якій було завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.
Вищезазначене виключає ототожнення порядку розгляду клопотань, відповідно до ст. 220 КПК України, а також заяв осіб про залучення їх до провадження як потерпілих у порядку визначеному ст. 55 КПК України. Адже в протилежному випадку було б виключено можливість залучити до провадження як потерпілих тих осіб, які не мають процесуального статусу у кримінальному провадженні, зазначеного у ст. 220 КПК України, втім яким заподіяно певну шкоду кримінальним правопорушенням, досудове розслідування якого здійснюється у межах такого кримінального провадження.
Таким чином, КПК України не регламентує строк, у який слідчий, прокурор повинен розглянути заяву особи про залучення її як потерпілої. У зв`язку з цим, бездіяльність, яка полягає у нерозгляді заяви про залучення як потерпілого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не може бути предметом судового контролю з боку слідчого судді.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що дана скарга, виходячи з положень ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню, слідчий суддя дійшов висновку, про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за цією скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нерозгляді заяви про залучення громадян, мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до провадження як потерпілих.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення особою, яка її оскаржує безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1