У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2020 року про приведення вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 р. відносно ОСОБА_6 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
засуджений

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2020 року вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.
Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
Ухвалено, на підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р. (3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки) і, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі, строком на 2 роки 8 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання відбуте покарання у вигляді позбавлення волі з 05.11.2019 р. по 23.09.2020 р., з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р. і, за сукупністю вироків, визначити остаточне покарання у виді 4 років 4 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання відбуте покарання у вигляді позбавлення волі з 05.11.2019 р. по день постановлення ухвали апеляційного суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На думку апелянта, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону стосовно правил перерахунку покарання, визначених ч. 3 ст. 74 КК України, адже, вирішуючи питання пом`якшення ОСОБА_6 призначеного покарання, суд першої інстанції мав би знизити його до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
При цьому, покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначене вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 р., становить більше половини максимального строку покарання найбільш суворого з альтернативних покарань, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, а відтак, суд першої інстанції повинен був визначити засудженому ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 4 місяців обмеження волі.
Крім того, на думку апелянта, визначення остаточного основного покарання за сукупністю вироків у меншому розмірі, ніж невідбуте покарання за попереднім вироком, не мотивоване, не відповідає правилам призначення покарання за сукупністю вироків, визначеним ст. 71 КК України та свідчить про формальне застосування положень вказаної статті.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

08.09.2020 р. до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку, яким його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 р..
Врахувавши, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 р. внесено зміни до санкції вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, те, що на час розгляду вказаного клопотання, засуджений не відбув призначеного покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність пом`якшення виду покарання, призначеного ОСОБА_6 , і визначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України та принципу дії кримінального закону у часі, закріпленому у статтях 4,5 КК України, щодо непогіршення становища засудженого призначенням більшого строку покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 5 КПК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно із рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 р., зворотна дія кримінального закону означає поширення його на осіб, які вчинили діяння до набрання чинності таким законом. Зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, дотримався лише частково.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджено Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 24.06.2019 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р. і за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 р., яким внесені зміни, зокрема, до абзацу 2 ч. 1 ст. 185 КК України та слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» замінено словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Отже, з урахуванням наведених приписів закону та змін, внесених до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, якими пом`якшено вид покарання, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції постановив вірне рішення про зміну виду покарання із позбавлення волі на обмеження волі, залишивши міру призначеного покарання у розмірі, визначеному вироком, адже призначення покарання більшого ніж 2 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принцип дії кримінального закону у часі, закріпленому у статтях 4, 5 КК України.

Водночас, визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків у меншому розмірі ніж невідбута частина покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р., яким ОСОБА_6 призначене покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, суд першої інстанції не дотримався правил складання покарань за сукупністю вироків, передбачених ст. 71 КК України, адже при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції повинен був призначити остаточне основне покарання у виді обмеження волі на строк, більший ніж 3 роки.

За такого, враховуючи вид та розмір невідбутої частини покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р., дані про особу засудженого, його позицію щодо апеляційної скарги прокурора та нетривалий проміжок часу між вчиненими кримінальними правопорушеннями, апеляційний суд доходить висновку про доцільність визначення основного остаточного покарання у розмірі 3 років 6 місяців обмеження волі, адже саме таке покарання, на думку апеляційного суду, є справедливим та відповідає принципам індивідуалізації і справедливості, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2020 року про приведення вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 р. відносно ОСОБА_6 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 р. та Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2018 р., остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання відбуте покарання у вигляді позбавлення волі з 05.11.2019 р. по 17.12.2020 р., із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3