Справа № 372/154/18
Провадження 1-кс-946/20
ухвала
Іменем України

24 вересня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000881 від 21.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке погоджено прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 23 жовтня 1997 року ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_6 було виділено дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Право власності на дані земельні ділянки посвідчує Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097881 відповідно до якого власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 від 25 лютого 1998 року та Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097880 відповідно до якого власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_6 від 25 лютого 1998 року.
18.05.2017 року ОСОБА_5 зателефонував чоловік, який повідомив що його зовуть ОСОБА_7 , та що він являється сусідом по земельним ділянка в с. Підгірці та повідомив, що йому пропонують придбати земельні ділянки, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної власності, після чого цей чоловік вислав кадастрові номери земельних ділянок, які по межам співпадають із земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0173, №:13:009:0174, №:13:009:0175, №:13:009:0182, №:13:009:0183.
Допитана у якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 23 жовтня 1997 року їй було виділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на дані земельні ділянки посвідчує Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097880 АДРЕСА_2 . 18.05.2017 року їй зателефонував чоловік, який повідомив що його зовуть ОСОБА_7 , та що він являється сусідом по земельним ділянка в с. Підгірці та повідомив, що йому пропонують придбати земельні ділянки, які належать їй та її матері ОСОБА_6 на праві приватної власності після чого цей чоловік вислав кадастрові номери земельних ділянок, які по межам співпадають із земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0173, №:13:009:0174, №:13:009:0175, №:13:009:0182, №:13:009:0183. Також ОСОБА_5 повідомила, що ні вона ні її матір договорів купівлі продажу на дані земельні ділянки не укладали.
Допитана у якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що 23 жовтня 1997 року їй було виділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на дану земельну ділянку посвідчує Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №097881 АДРЕСА_1 . 18.05.2017 року її донці ОСОБА_5 зателефонував чоловік, який повідомив що його зовуть ОСОБА_7 , та що він являється сусідом по земельним ділянка в с. Підгірці та повідомив, що йому пропонують придбати земельні ділянки, які належать їй та її донці ОСОБА_5 на праві приватної власності після чого цей чоловік вислав кадастрові номери земельних ділянок, які по межам співпадають із земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0173, №:13:009:0174, №:13:009:0175, №:13:009:0182, №:13:009:0183. Також ОСОБА_6 повідомила, що ні вона ні її матір договорів купівлі продажу на дані земельні ділянки не укладали.
Так, в ході досудового розслідування, постановою слідчого від 10.01.2018 року земельні ділянки з кадастровими номерами №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0173, №:13:009:0174, №:13:009:0175, №:13:009:0182, №:13:009:0183, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, адже вказана земельна ділянка, є матеріальними об`єктами та такими, на підставі підроблених документів незаконно вибули у приватну власність, що спричинило шкоду її законному володільцю, а саме територіальній громаді смт. Козин, Обухівського району, Київської області і стали об`єктом злочинних дій.
Ухвалою суду справа №372/154/18 (Провадження 1-кс-126/18) від 15.02.2018 було накладено арешт на вище вказані земельні ділянки.
22.08.2019 року начальником СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000881 від 21.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
На підставі вище вказаної постанови про закриття арешт на земельні ділянки номерами №:13:009:0172 (Справа №372/154/18 Провадження 1-кс-2103/19), №:13:009:0171 (Справа №372/154/18 Провадження 1-кс-2104/19), №:13:009:0174 (Справа №372/154/18 Провадження 1-кс-2102/19) ухвалами суду було скасовано.
В подальшому постанову про закриття кримінального провадження № 0000881 від 21.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури було скасовано, оскільки винесена передчасно, є невмотивованою та необґрунтованою.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене чинним КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів;конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація здійснюється за принципом екстериторіальності в межах України. Державною реєстрацією юридичних осіб - є офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державним реєстратором є особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус. Оскільки саме державна реєстрація на право власності на земельні ділянки є моментом переходу права власності від однієї особи до іншої вбачається необхідним також застосування заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін на право власності на земельні ділянки №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0174.
Незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вище зазначені земельні ділянки та заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін щодо права власності на них, може призвести до їх відчуження (зникнення), втрати або настання інших наслідків.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передача майна.
У зв`язку з чим повідомляю, що подальше користування та розпорядження земельною ділянкою №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0174 призведе до її псування.
Отже, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.
Так, застосування арешту на вказане майно дозволить припинити кримінальне правопорушення та унеможливить подальше його відчуження на користь інших осіб, а заборона на проведення подальшого будівництва унеможливить надасть можливість органу досудового розслідування провести об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального провадження для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, винних осіб, що відповідає завданням та меті його проведення.
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на земельну ділянку перешкодить всебічному, повному та об`єктивному досудовому розслідуванню, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власники майна в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0173, №:13:009:0174.
Заборонити будь-яким фізичним та юридичним особами здійснювати будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0174.
Заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів (посадовим особам Мінюсту, нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності та користування, зміни власників та користувачів, зміни форми власності та порядку користування на земельною ділянкою №:13:009:0172, №:13:009:0171, №:13:009:0174..

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1