Справа № 991/6299/20
Провадження1-кс/991/6486/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції з Львівським окружним адміністративним судом скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 20.07.2020 про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України,яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 20.07.2020 про кримінальне правопорушення.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що він звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою від 20.07.2020 про вчинення суддями цивільної палати Львівського апеляційного суду під головуванням судді ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Вказану заяву НАБУ отримало 23.07.2020. Однак в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за заявою ОСОБА_3 від 20.07.2020 до ЄРДР уповноваженими службовими особами НАБУ внесені не були. У зв`язку з цим просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 20.07.2020 та розпочати досудове розслідування.
Заявник у судовому засіданні підтримав подану скаргу з підстав, зазначених у ній. На запитання слідчого судді стосовно неправомірної вигоди, про яку вказано заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 відмовився відповідати мотивуючи тим, що слідчий суддя при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не може оцінювати вказані обставини, оскільки це є перевищенням його повноважень при розгляді скарги. Просив задовольнити скаргу.
Особа, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги була повідомлена належним чином. Представник НАБУ надав до суду письмові пояснення, в яких проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні. Пояснив, що заява з аналогічних питань від 10.03.2020 вже була предметом розгляду у НАБУ, за результатом розгляду якої відомості згідно поданої ОСОБА_3 заяви до ЄРДР внесені не були. ОСОБА_3 оскаржив зазначене рішення в порядку ст. 303 КПК України і ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.04.2020 йому було відмовлено у задоволенні скарги. 23.07.2020 до НАБУ повторно надійшла заява ОСОБА_3 від 20.07.2020 з приводу протиправних дій окремих суддів Львівського апеляційного суду, які виявились, на думку заявника, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 367 КК України. Представник НАБУ зазначив, що в заяві від 20.07.2020 автором не наведено додаткових об`єктивних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, здійснення досудового розслідування яких віднесено до підслідності детективів НАБУ, в зв`язку з чим подану ОСОБА_3 заяву від 20.07.2020 надіслано до Територіального управління Державного бюро розслідувань для організації розгляду в межах компетенції. Вважає, що бездіяльність з боку службових осіб Національного бюро, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, відсутня. Просив провести розгляд скарги без участі представника НАБУ.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшла до такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку звернувся до НАБУ із заявою від 20.07.2020 про вчинення кримінального правопорушення щодо можливих неправомірних дій суддів цивільної палати Львівського апеляційного суду під головуванням судді ОСОБА_4 . Заявник вказує на те, що колегія суддів цивільної палати Львівського апеляційного суду, зловживаючи владою та службовим становищем, маючи на меті отримання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, всупереч інтересам служби, ухвалила завідомо неправосудне рішення, чим заявнику було завдано матеріальну та моральну шкоду в значному розмірі. Такі дії суддів, на думку заявника, підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчий суддя не погоджується з думкою заявника виходячи з наступного.
У заяві ОСОБА_3 від 20.07.2020 про злочин та поданій ним скарзі не зазначено обставин, які б вказували на вчинення суддями Львівського апеляційного суду, зокрема судді ОСОБА_4 дій щодо зловживання владою або своїм службовим становищем з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб та спричинило тяжкі наслідки, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Також не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена пунктом 3 примітки до статті 364 КК України, що могла бути завдана ОСОБА_3 неправомірними діямисуддів Львівського апеляційного суду. Твердження ОСОБА_3 про отримання суддями Львівського апеляційного суду неправомірної вигоди носять характер припущення.
Що стосується суб`єктів кримінального правопорушення суддівЛьвівського апеляційного суду, слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Отже оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.
З наведених вище підстав, намагання оскаржити судове рішення в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч. 2 ст. 214 КПК України). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 №139, до реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з положеннями п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Злочином є передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, для забезпечення незалежності судів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), яка вказує на ознаки якого-небудь кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Заява ОСОБА_3 від 20.07.2020 про злочин, яка подана до НАБУ 23.07.2020, за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із процесуальним рішенням суддівЛьвівського апеляційного суду у конкретній судовій справі, та не є повідомленням про злочин, оскільки містить інформацію, пов`язану зі здійсненням суддями судочинства, і не містить об`єктивних даних про вчинення суддями корупційних кримінальних правопорушень, тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за ст. 364 КК України щодо вищевказаних осіб.
Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд заявником, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань документи, з урахуванням наведеного вище, дійшла висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 20.07.2020 про кримінальне правопорушення, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1