У Х В А Л А
с у д о в о г о з а с і д а н н я

30.10.2020 р. слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_3 , про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у рамках кримінального провадження № 0000120 від 20.02.2017 р., -

в с т а н о в и л а :

В провадження слідчого судді ОСОБА_3 за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.10.2020 р. передано скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у рамках кримінального провадження № 0000120 від 20.02.2017 р. (справа № 441/662/17, провадження № 1-кс/441/392/20).

23.10.2020 р. суддя ОСОБА_3 заявив собі самовідвід у цій справі, мотивуючи тим, що 07.06., 29.06. та 19.07.2017 р. у цьому ж провадженні ним приймались рішення про задоволення та про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_4 , 09.11.2017 р. при розгляді чергової скарги ОСОБА_4 заявив йому відвід, мотивуючи незаконністю прийнятих рішень під його головуванням, недовірою, сумнівами у його неупередженості, інше.

Слідчий суддя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд заяви у його відсутності, пояснення давати не бажає.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив про розгляд заяви без його участі, проти задоволення заяви про самовідвід заперечив, мотивуючи відсутністю обставин, передбачених КПК України для самовідводу у слідчого судді ОСОБА_3 . Крім того, вказав, що у зв`язку із введенням на території України карантину, зважаючи на обмежений строк розгляду скарги, поданої під час досудового розслідування, не бажає передачі поданої скарги іншому слідчому судді чи суду, оскільки таке призведе до затягування розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Оцінивши вказані вище обставини, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Положеннями ст. 75 КПК України передбачено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, у п.4 ч.1 вищеозначеної статті зазначено, що за наявності обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді, він не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За положеннями ч. 1 і ч. 3 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хаушильд проти Данії» звертає увагу, що для відсторонення судді від справи потрібні докази наявності його фактичної упередженості. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до положень ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Вказаний принцип застосовується наступним чином. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких випадків, зокрема, належать: а) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; б) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; в) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Вивчивши доводи заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, вважаю такі безпідставними, оскільки обставин, визначених ст. 75, ст. 76 КПК України, які б виключали його участь у розгляді справи за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у рамках кримінального провадження № 0000120 від 20.02.2017 р. не встановлено, підстав,які б згідно закону викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості або ж не можливості винесення слідчим суддею ОСОБА_3 об`єктивного рішення у справі, а відтак підстав, передбачених ст. 75 КПК України для відводу - не вбачаю.

Керуючись ст.ст.75, 80-82 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000120 від 20.02.2017р. (скарга № 441/662/17, провадження № 1-кс/441/392/20) відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1