Провадження №1-в/127/413/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в місті Вінниці в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що установою виконання покарань ОСОБА_4 було безпідставно відмовлено у заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого. Зауважив, що ОСОБА_4 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні комісією установи з підстав не доведення виправлення. Останній засуджений за вчинення тяжких злочинів, крім того зазначив про наявність у ОСОБА_4 заборгованості по виконавчому листу.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання установи підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 08.02.2018 р. був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за частиною другою статті 186, частиною другою статті 127 Кримінального кодексу України (далі КК), з урахуванням положень частини першої статті 70 КК до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Зазначений вирок набрав законної сили згідно з постановою Верховного суду 04.04.2019 р.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2019 р. на підставі частини п`ятої статті 72 КК ОСОБА_4 в строк покарання зараховано період перебування під вартою з 06.07.2017 р. по 16.04.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пунктом 3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до частини третьої зазначеної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, пунктом 2 частини четвертої статті 82 КК регламентовано, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким настає у разі фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, чотири рази заохочувався адміністрацією установи, при цьому до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З характеристики також слідує, що ОСОБА_4 задовільно ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, соціально-корисну ініціативу не проявляє, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не прагне.

Крім того, суд враховує, що 06.08.2019 р. до установи виконання покарань надійшов виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 аліментів та згідно з матеріалами особової справи заборгованість по даному виконавчому листу становить 22411,37 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не було доведено, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, а тому правові підстави для заміни йому невідбутої частини покарання на більш м`яке відсутні. А відтак в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: