У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4884/20

№ 1-кс/183/1331/20

08 вересня 2020 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 30.08.2020 року до ЄРДР за № 0001186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Першотравенська Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 27.04.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,

- 17.07.2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін 1 рік 7 місяців за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 27.04.2012 року, остаточно визначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі, за визначенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року, згідно зі ст. ст. 376, 404, 405 КПК України, на підставі ст. 1 «А» ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнений від відбування покарання;

- 18.08.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 16.09.2019 року знятий з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку;

- 16.12.2019 року до Новомосковського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18.10.2019 року за № 0001859 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (рішення не прийнято),

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідча Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29 серпня 2020 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою пошуку об`єкту для подальшого незаконного заволодіння, запропонував малолітньому ОСОБА_8 проїхатись на велосипедах у напрямку с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, не повідомляючи при цьому останньому про свою протиправну мету.
Приїхавши до с. Знеменівка ОСОБА_7 , не повідомляючи, куди він направляється, залишив малолітнього ОСОБА_8 чекати й охороняти їх велосипеди неподалік від вул. Жукова 1, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області.
Проходивши біля майданчика для паркування транспортних засобів, розташованого поряд із прохідною заводу ПАТ «Новомосковський завод мінводи», за адресою: вул. Жукова 1, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 побачив автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приблизно о 00.20 годині 30 серпня 2020 року, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, відкрив незачинені на замок водійські двері автомобіля, отримавши доступ до керування автомобілем, та за допомогою сили покотив транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , до місця, де на нього чекав малолітній ОСОБА_8 .
Після чого за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки відкрив багажник зазначеного автомобіля та погрузив до нього їх велосипеди.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, за допомогою знайденого у бардачку ключа від замка запалення, завів двигун даного транспортного засобу та спільно з малолітнім ОСОБА_8 поїхав у напрямку с. Нове Синельниківського району Дніпропетровської області, тобто покинув місце вчинення злочину, чим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.
04 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вважає, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 офіційного джерела доходу та місця роботи не має, не одружений, а тому у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Крім того, після вчинення злочинів підозрюваний ОСОБА_7 з місця події втік, до правоохоронних органів не з`явився та не звернувся, таким чином свідомо ухилився від можливого притягнення до відповідальності за вчинені злочини, що свідчить про те, що без застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 і в подальшому буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Також в ході досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про наявність якого свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, а останній раз 18 серпня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст.. 75 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 року, але 16 вересня 2019 року був знятий з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку. Крім того, через три місяці після звільнення, а саме 16 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 до Новомосковського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 289 КК України, що свідчить про те, що незважаючи на неодноразові притягнення до відповідальності, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, оскільки знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що вказує на стійку кримінальну направленість його поведінки, а отже дає підстави вважати, що підозрюваний, маючи можливість вільного пересування, зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не доведена прокурором, а також не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, навіть, незважаючи на те, що ОСОБА_7 дійсно не з`являвся в судові засідання у кримінальному провадженні, яке перебуває у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а також на те, що відносно підозрюваного було в рамках даного провадження застосовано привід. Також захисник повідомила, що підозрюваний розповів, що він не з`являвся до суду з грудня 2019 року та відносно нього було застосовано привід.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника, підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: витягу з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, внесене 30.08.2020 року до ЄРДР за № 0001186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; протоколу огляду місця події від 30 серпня 2020 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04 вересня 2020 року; протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 03 вересня 2020 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 03 вересня 2020 року; свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 04 вересня 2020 року; протоколу огляду предмета від 03 вересня 2020 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 04 вересня 2020 року.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти власності, яке віднесено до категорії тяжких. Крім того встановлено, що відносно підозрюваного у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України, по якому остаточне рішення, станом на 08.09.2020 року, не прийнято у зв`язку з неодноразовими неявками ОСОБА_7 в судові засідання з грудня 2019 року. В рамках зазначеного кримінального провадження 29.05.2020 року судом постановлено ухвалу про примусовий привід ОСОБА_7 . Тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, а отже, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна або без такої. Також, враховуючи наявність у провадженні суду відносно нього кримінального провадження, описаного вище, у слідчого судді є підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, тому міцні соціальні зв`язки у нього відсутні; крім того, підозрюваний не працює, законних джерел доходу не має, підозрюється у скоєнні корисливого кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Під час судового розгляду підозрюваний повідомив слідчого суддю про те, що вказане кримінальне правопорушення він скоював не один, а тому підтримує думку свого захисника щодо відсутності підстав для застосування йому будь-якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому слідчий суддя вважає, що питання доведеності вини підозрюваного не відноситься до компетенції слідчого судді та не може впливати на вирішення питання щодо застосування до нього запобіжного заходу.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_7 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Першотравенська Дніпропетровської області, громадянину України, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 листопада 2020 року включно, взявши його під варту із залу суду негайно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_16 у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 175.760 грн.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_17 застави, покласти на останнього наступні обов`язки, строком на два місяці:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме з с. Нове Синельниківського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1