У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою Харківський слідчий ізолятор апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кішкарівка Харківської області, громадянина України, що зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 затверджено угоду про визнання винуватості від 21.02.2018 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 181 101 300 005 53 від 02.02.2018, укладену між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_6 та ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовий строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 21.02.2018 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 181 101 300 005 53 від 02.02.2018, укладену між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_9 у присутності захисника ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовий строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_9 01.02.2018, приблизно о 16 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, через отвір у паркані проникли на територію будинку АДРЕСА_2 , де через отвір у вхідних дверях проникли до вказаного будинку, звідки таємно викрали чавунну ванну вагою 108 кг., належну ОСОБА_11 , чим завдали останній майнову шкоду у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в частині визначення іспитового строку на підставі ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник стверджує, що зі змісту вироку суду від 13.03.2018 вбачається, що резолютивна частина вироку щодо призначення покарання ОСОБА_6 не відповідає узгодженій сторонами угоді про визнання винуватості від 21.02.2018 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 181 101 300 005 53 від 02.02.2018, укладеній між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , де було визначено іспитовий строк при застосуванні положень ст. 75 КК України терміном у 1 рік, що суд визнав таким, що відповідає умовам угоди та не суперечить вимогам КПК України та КК України, водночас, у резолютивній частині вироку суд визначив цей строк терміном 2 роки, що на переконання захисника, суперечить ч. 3 ст. 475 КК України, оскільки він визначений більш суворіше, ніж він був узгоджений сторонами угоди.

Вирок стосовно ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржений.

Потерпіла ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_9 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження, неявка яких в судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 законним та обгрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як указують положення п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду та ухвалити вирок з призначенням узгодженої сторонами міри покарання, про що свідчить норма ч. 1 ст. 475 КПК України.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 475 КПК України, у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням, зокрема, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за обвинуваченням при визнанні особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за законом України про кримінальну відповідальність та інші відомості, передбачені ст. 374 КПК України, до яких, згідно п. 2 ч. 4 вказаної норми процесуального закону відноситься і рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, що у свою чергу, є необхідною вказівкою і у змісті угоди за положеннями ч. 1 ст. 472 КПК України, - з обов?язковим визначенням тривалості іспитового строку, що узгоджується з нормою вказаного матеріального закону.

Отже системний аналіз вказаних норм кримінального та кримінального процесуального закону свідчить про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про затвердження угоди про визнання винуватості пов?язаний з умовами цієї угоди зокрема щодо призначення обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, невід?ємною частиною застосування якого є встановлення тривалості іспитового строку.

Натомість, як видно з мотивувальної частини вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 стосовно ОСОБА_6 , суд визнав можливим затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами відповідно до умов угоди, яка щодо ОСОБА_6 полягала у призначенні йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов?яків, передбачених ст. 76 КК України, проте в резолютивній частині вироку ухвалив встановити цей іспитовий строк терміном на 2 роки.

Оскільки суд першої інстанції при ухваленні вироку у резолютивній частині вийшов за межі умов угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_6 у сторону погіршення становища ОСОБА_6 , у тому числі без мотивування прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що вирок Броварського міськрайонного суду Київської області стосовно ОСОБА_6 у безспірному порядку підлягає зміні в частині визначення терміну іспитового строку при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі та звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України шляхом його зменшення з 2-х до 1-го року.

За наведеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року у кримінальному провадженні №120 181 101 300 005 53 від 02.02.2018 стосовно ОСОБА_6 в частині встановлення іспитового строку при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі та звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України змінити: зменшивши визначений іспитовий строк з 2-х до 1-го року.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3