ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 532/308/15 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2782/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих по справі та їхніх представників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 06 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 01 08 2020 року (а.с.5-6).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Такі вимоги обґрунтував тим, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, жодними доказами не підтверджені та ґрунтуються лише на припущеннях. Крім того, вказав, що суд не приймає до уваги викладені ним та його захисником обставини необґрунтованості обвинувачення, міцності його сімейних зв`язків, наявності в нього місця проживання, дружини та малолітньої доньки, стану його здоров`я, відповідних листів за підписом заступника прокурора Полтавської області, про відсутність доказів та матеріалів, підтверджуючих ризик, як обставин, що унеможливлюють продовження відповідного запобіжного заходу до нього та не надає їм відповідної оцінки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали вимоги поданої обвинуваченим апеляційної скарги, вважали, що відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Потерпілі та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції щодо того, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились. Крім того, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.п.6,11,12,13 ст.115 КК України, які у відповідності до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, або довічне позбавлення волі.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом проаналізовано доводи сторони захисту на користь застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, однак, він дійшов висновку, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам можливості його переховування від суду або вчинити новий злочин.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Колегія суддів звертає також увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, що в сукупності з іншими встановленими даними, зокрема про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі непродовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Дані обставини виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З оскаржуваної ухвали вбачається, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні Гадяцьким районним судом Полтавської області здійснюється з 04 07 2018 року, тобто триває 1 рік та 11 місяців. Відповідно до ухвали суду від 04 07 2018 року досліджено письмові докази по епізоду нападу на суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_9 та письмові докази сторони обвинувачення по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_10 дослідження частини доказів сторони обвинувачення, які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні відкладено до закінчення проведення експертиз, проведення допиту свідків. Відповідно до ухвали від 04 07 2018 року суд повинен дослідити також докази зі сторони захисту по епізоду вбивства ОСОБА_10 , речові докази, висновки експертиз, провести допит свідків по епізоду вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_9 та по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_10 , що свідчить про неможливість закінчення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.
З таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість необхідності продовження запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для забезпечення можливості безперешкодного та об`єктивного розгляду справи.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , пояснень сторони захисту та доводи прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, а також ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст.28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього міцних сімейних зв`язків, дружини, малолітньої доньки та постійного місця проживання, то за конкретних обставин даної справи, наявності суспільного інтересу,вказані факти не є безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Щодо посилання на недостатність доказів винуватості у скоєнні інкримінованих злочинів, то колегія суддів зазначає, що питання щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, причетності особи до вчинення кримінального правопорушення вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження.
Разом з тим, згідно із положеннями ст.374 КПК України питання щодо винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення вирішується судом в нарадчій кімнаті при постановленні вироку у кримінальному провадженні.
Наразі, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, а тому, з урахуванням наведеного, вищевказані доводи обвинуваченого не можуть бути прийняті та оцінені колегією суддів.
Інших доводів, які б спростовували необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, та вказували на можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, апелянтом не наведено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги, за доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 06 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 08 2020 року, включно щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на надто тривалий розгляд даної справи в цьому суді, що може привести до порушення процесуальних прав учасників по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4