Провадження № 11-кп/4820/644/20
Справа № 675/2993/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.. 116 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2020 року,-
в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати ОСОБА_7 з 10 серпня 2020 року, зараховано в цей строк час тримання під вартою з 24 липня 2018 року до 09 серпня 2020 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 16 134 грн. 30 коп. віднесено на рахунок держави.
Після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року на майно, а саме: на автомобіль марки «Ford Ranger», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а також на мобільний телефон марки «LG» моделі «К-10» у корпусі чорного кольору, в якому встановлено два стартових пакети ПрАТ «Київстар» із № , № НОМЕР_2 .
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
За вироком суду, у 2008 році ОСОБА_12 , працюючи на деревообробному підприємстві, що в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області, яке належало його знайомому ОСОБА_7 , систематично здійснював прогули та приступав до роботи в нетверезому стані, у зв`язку з цим трудові відносини між ними були припинені. Після цього ОСОБА_12 безпричинно обзивав ОСОБА_7 перед односельцями, чим ображав його честь та гідність, про що ОСОБА_7 неодноразово повідомляли його односельчани та батьки.
14 квітня 2018 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , проїжджаючи на автомобілі марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_3 , помітив на узбіччі дороги незнайомого чоловіка, який рухався у напрямку с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, та, зупинившись біля нього, запропонував останньому сісти на заднє сидіння автомобіля, щоб його підвезти, на що той погодився. Коли невідомий чоловік сів у салон вказаного автомобіля, ОСОБА_7 почув у свою адресу образливі слова та по голосу впізнав ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_7 одразу пригадав усі словесні образи з боку потерпілого.
Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, який виник внаслідок тяжких образ з боку потерпілого, з метою умисного вбивства витягнув ОСОБА_12 із автомобіля та наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю. У подальшому ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 двома руками за шию та здушував її до того часу, поки потерпілий перестав подавати ознаки життя.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, які мають властивості легкого ступеня тяжкості, перелому під`язикової кістки повного поперечного згинального перелому лівого великого ріжка, неповного загального перелому правого великого ріжка під`язикової кістки. Враховуючи наявність та властивість переломів кісток під`язикової кістки, причиною смерті ОСОБА_12 є механічна асфіксія внаслідок здавлювання шиї. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до смерті, знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого.
У подальшому, вживаючи заходів для уникнення відповідальності та намагаючись з цією метою позбавитися від тіла ОСОБА_12 , ОСОБА_7 погрузив тіло останнього у автомобіль марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_3 , та вивіз його на територію лісового масиву, що розташований поблизу с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, де закопав тіло потерпілого у ґрунт.
Непогоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації його дій, просив вирок в частині призначеного покарання змінити, доповнивши такий посиланням на ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на один рік.

Вважає, що призначене йому покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На його думку, суд при призначенні покарання, не в повній мірі врахував ряд пом`якшуючих обставин, зокрема: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність неповнолітніх дітей на утриманні, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодування шкоди та безпідставно не застосував ст. 75 КК України та не звільнив його від відбування покарання з випробуванням. Крім того, не врахував, що він вже відбув покарання більше двох років.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_7 , просив вирок скасувати, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ст. 116 КК України у зв`язку із недоведеністю, що дане кримінальне правопорушення вчинено останнім.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 , узгодивши спільну позицію із обвинуваченим, підтримав лише апеляційну скаргу ОСОБА_7 щодо призначеного покарання. У зв`язку із цим доводи апеляційної скарги захисника апеляційним судом не перевіряються.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечили проти такої, потерпілого ОСОБА_10 , який поклався на розсуд суду, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає відхиленню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданих обвинуваченим та його захисником апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій ст. 116 КК України, а також в частині цивільних позовів в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зміни вироку суду та пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ст. 116 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України та постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Так, обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , місцевий суд правильно врахував, що кримінальне правопорушення, вчинене останнім, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога, невропатолога та психіатра не перебуває. Свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення під час розгляду справи в суді визнав повністю.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є добровільне відшкодування моральної та майнової шкоди потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував і позицію потерпілих про призначення обвинуваченому найбільш суворої міри покарання за вчинення інкримінованого йому злочину.

Враховано і наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, зокрема позбавлення потерпілого життя, яке є найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до правильного висновку, що покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки є саме таким покаранням для ОСОБА_7 , яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, обставинам, що пом`якшують йому покарання.

Таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками місцевого суду щодо виду та міри призначеного ОСОБА_13 покарання.

Підстав для застосування ст. 75 КК України, як того просить апелянт у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується неврахування при призначенні покарання таких пом`якшуючих покарання обставин як активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, то слід зазначити наступне.

Так, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено поняття «активне сприяння розкриттю злочину», під яким вважається надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин. Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 допомоги у сприянні розкриттю злочину не надавав, натомість викладав свою версію подій, яка не узгоджується із матеріалами справи. Зокрема, під час проведення слідчого експерименту 24 липня 2018 року повідомив, що потерпілий ОСОБА_12 вдарив його у груди та намагався втекти, однак він поставив йому під ніжку, та потерпілий упав обличчям донизу і втратив свідомість. Однак, така версія не відповідає дійсним обставинам справи.

Також, суд першої інстанції правильно не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки у ході судового розгляду такого встановлено не було.

Що стосується обставин, які характеризують обвинуваченого, - раніше не судимий, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, позитивна характеристика, то такі не завадили останньому вчинити злочин. Натомість, були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання.

Відбуття покарання більше двох років, а також позитивна характеристика під час перебування в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» не є підставами для застосування положень ст. 75 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4