У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської ОСОБА_1 , за участю ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження № 002505 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обґрунтовуючи його наступним.
Близько 01 години 00 хвилин 05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи значення свої дій, їх караність та суспільну небезпечність, знаходячись по вулиці Швабській в м. Ужгород, неподалік кафе «Лаунч бар 51» вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого, з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи власну зневагу до норм і правил поведінки в суспільстві, за допомогою заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету зовні схожого на пістолет, здійснив постріл в бік ОСОБА_8 . Внаслідок чого ОСОБА_8 , отримав кульове поранення шиї та був госпіталізований для надання медичної допомоги до ЦМКЛ м. Ужгород.

Відповідно до показань свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, останній впізнає особу, яка вчинила хуліганські дії в ході яких за допомогою предмета зовні схожого на пістолет здійснила постріл в його бік, внаслідок чого він отримав кульове поранення шиї.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому 05 жовтня 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево. Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше не судимий.
07 жовтня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 було задоволено клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а 05 листопада 2020 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 26 листопада 2020 року.
Слідчий зазначає у клопотанні, що строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою завершується 26 листопада 2020 року, а завершити досудове розслідування до вказаних строків неможливо, та разом з тим ризики, які встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу 07 жовтня 2020 року не зменшились, зокрема підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існують ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. В зв`язку з цим сторона кримінального провадження слідчий вказує на необхідність продовження даного запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Свою правову позицію сторона захисту виклала в письмових заперечення на клопотання від 18.11. 2020 року. Зокрема, захисник ОСОБА_6 вказує на те, що на даний час до підозрюваного ОСОБА_7 можна застосувати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства у зв`язку з суттєвою зміною фактичних обставин кримінального провадження. Так, він звертає увагу на те, що на момент подачі зазначеного клопотання у кримінальному провадженні органом досудового розслідування в повній мірі проведені невідкладні слідчі дії, спрямовані на збереження доказової інформації, встановлені та допитані очевидці події, вжиті всі необхідні заходи, які унеможливлюють будь-який вплив як на учасників кримінального процесу, так і на зібрані докази. Разом з тим підозрюваний ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на переховування від слідства та суду, натомість вчинив дії з надання невідкладної медичної допомоги потерпілому, доставив його власним транспортом до медичного закладу, в подальшому добровільно з`явився до працівників поліції, відтак він не має намірів впливати на свідків чи потерпілого, або ж перешкоджати досудовому розслідуванню будь-яким іншим чином. Також сторона захисту акцентує увагу на тому, що перебуваючи під вартою підозрюваний ОСОБА_7 зробив належні висновки щодо своїх протиправних дій, а тому має намір в подальшому вести законослухняний спосіб життя. Всі вказав доводи на думку сторони захисту свідчать про зменшення ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Окрім того повідомляють, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, сімю, проживає разом з матерію та неповнолітнім братом, за фахом є моряком та працював в командах під час здійснення закордонних транспортних перевезень, однак через світову епідеміологічну ситуацію тимчасово не має можливості працевлаштуватись за спеціальністю. Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_8 від 11.11. 2020 року, йому в повному обсязі відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок спричинення підозрюваним тілесних ушкоджень. А заявою від 11.11. 2020 року потерпілий ОСОБА_8 просить закрити провадження у справі у зв`язку з його відмовою від обвинувачення, а також з тих підстав, що спричинення йому тілесних ушкоджень не супроводжувалось з боку ОСОБА_7 грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги та суспільства та не супроводжувалось особливою зухвалістю. Зазначені обставини на думку сторони захисту вказують на відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і можуть розглядатись виключно як дії направлені на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які відповідно до ст. 477 КПК України відносяться до кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Сторона кримінального провадження обґрунтовує підозру у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2020; копією довідки з травмпункту; копією протоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією протоколу огляду місця події від 05.10.2020; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_14 .

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з тих підстав, що строк дії запобіжного заходу завершується 26 листопада 2020 року, а завершити досудове розслідування до вказаних строків неможливо, а ризики, які встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу 07 жовтня 2020 року не зменшились, зокрема підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існують ризик його протиправної поведінки.

Натомість сторона захисту акцентує увагу на тому, що має місце суттєва зміна фактичних обставин кримінального провадження, зокрема : на момент подачі зазначеного клопотання у кримінальному провадженні органом досудового розслідування в повній мірі проведені невідкладні слідчі дії, спрямовані на збереження доказової інформації, встановлені та допитані очевидці події, вжиті всі необхідні заходи, які унеможливлюють будь-який вплив як на учасників кримінального процесу, так і на зібрані докази. Разом з тим підозрюваний ОСОБА_7 здійснив всі заходи для відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди і останній на даний час не має до підозрюваного жодних претензій. В якості доказів цієї обставини сторона захисту надала суду нотаріально завірену заяву потерпілого ОСОБА_8 від 11.11.2020 року, в якій останній підтверджує факт відшкодування йому підозрюваним ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, відтак такий немає жодних претензій майнового чи немайнового характеру. Окрім того захисником надано нотаріально завірену заяву потерпілого ОСОБА_8 від 11.11. 2020 року про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням з ОСОБА_7 та відмовою від обвинувачення.
Матеріалами справи встановлено, що 07 жовтня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 було задоволено клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а 05 листопада 2020 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 26 листопада 2020 року.
У відповідності до п.9 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя констатує, що підозра, висунута ОСОБА_7 повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а тому станом на дату розгляду даного клопотання є обґрунтованою.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Ч. 5 ст. 9 КПК регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 ст.135 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Разом з тим суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
В даному випадку суд враховує, що жодних доказів того, що ОСОБА_7 порушував покладені на нього у даному кримінальному провадженні процесуальні обов`язки, матеріали клопотання не містять. Натомість сторона захисту довела, що підозрюваний здійснив всі заходи з метою відшкодування потерпілому ОСОБА_8 завданої шкоди.
Надавши правової оцінки доводам прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 для попередження вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя констатує, що їх можливе настання не доведено прокурором, адже ОСОБА_7 є несудимий, а доводи сторони захисту про допит всіх очевидців події на досудовому слідстві прокурором не спростовано, як і не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також приймає до уваги, що при обранні виду запобіжного заходу враховуються й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відтак, оцінка існуючих ризиків має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
В світлі вказаних позицій слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 раніше несудимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні стосунки, позитивно характеризується за місцем проживання, здобув спеціальність штурмана та радіооператора, був працюючий за фахом, однак через складну світову епідеміологічну ситуацію станом на сьогодні не має можливості працевлаштуватись, жодних даних щодо його протиправної поведінки в минулому не має.
п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».
При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відтак, на підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати місце проживання цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст. 178 КПК України).
Таким чином, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю та забороною цілодобово залишати місце постійного проживання.
Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю, заборонивши йому залишати постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки.

-прибувати до слідчого, прокурора на першу вимогу;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити Мукачівському відділенню поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Строк дії ухвали до 16.01. 2021 року включно.

Ухвала може бута оскаржена на протязі пяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.11. 2020 року .
Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1