Дата документу 19.01.2021 Справа № 314/5332/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 314/5332/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/15/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000258 про закриття кримінального провадження.

Згідно зі змістом ухвали, у лютому 2020 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000258 про закриття кримінального провадження

Скарга обґрунтована тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2011 у справі №2а-31/2010 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_7 ОСОБА_8 , проте зазначена постанова не виконується, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР №0000258 від 11.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України. Скаржнику стало відомо про закриття даного кримінального провадження за відсутності складу злочину, проте із таким рішенням слідчого скаржник не погодився, що стало підставою для звернення із відповідною скаргою.

Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя зазначила, що при закритті кримінального провадження були дотримані вимоги ст.284 КПК України,оскільки висновки слідчого стосовно необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину ґрунтуються на оглянутих в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, що і стало підставою внесення оскаржуваної постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки судді суперечать дійсним обставинам справи. слідчий суддя не з`ясувала, чи здійснив орган дізнання ретельну перевірку заяви про злочин. Суддя фактично не досліджувала доводи скаржника, а послалась на сумнівний доказ нібито виконання судового рішення. Зі змісту ухвали слідчого судді є незрозумілим, яку ж постанову оскаржує скаржник. Апелянт вважає, що досудове розслідування проведено неповно, а постанова слідчого є помилкова.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; скаржника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до глави 26 КПК України вирішення скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування відноситься до компетенції слідчих суддів.

Згідно із ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1. бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у: невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, захисником, чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежується під час досудового розслідування;

2. рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3. рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4. рішення прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

5. рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

6. рішення про прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

7. рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8. рішення слідчого, прокурора про заміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

9-1. рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10. повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11. відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 ч. 1 ст . 284 КПК України, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежується під час досудового розслідування, її представником.

Згідно з ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Положенням ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст.284 КПК України слідчий може прийняти постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п.2 ч.1 цієї статті, у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Положенням ст.284 КПК України визначено підстави, за наявності яких може бути закрито кримінальне провадження.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності

Як вбачається із матеріалів справи в провадженні слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 перебувало кримінальне провадження від 11.05.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, яке було закрито постановою слідчого від 17.04.2020 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КК України складовими елементами кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Кримінальна відповідальність за ст.382 КК настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.382 КК, може бути скоєний як у формі невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню.
Використання законодавцем у диспозиції ст.382 КК словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал і постанов суду.
Судова колегія зауважує, що обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення в ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.
Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятись у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені в самому судовому рішенні. За умови, що невиконання судового рішення виявляється в формі бездіяльності, для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язковим є з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
Аналізуючи Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2011 року, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення від 19.01.2011 року, яке на думку ОСОБА_7 не виконується сільським головою Гнаровської сільської ради, не містить зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконанняпосадовій особі органу місцевого самоврядування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у діях посадових осіб Гнаровської сільської ради відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, оскільки немає відмови виконати, ухилитися від виконання або перешкодити виконанню судового рішення зобов`язального чи забороняючого характеру, яке адресоване для виконанняпосадовій особі органу місцевого самоврядування.

Окремо слід зазначити, що слідчий під час досудового розслідування опитав ОСОБА_10 , який перебував на посаді сільського голови. Органами досудового розслідування встановлено, що головою сільської ради вжиті були заходи для виконання рішення суду від 19.01.2011 року, а саме прийняттям відповідного рішення Гнаровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області від 01.03.2011 року №7 «Про розгляд постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-31/2010 від 19.01.2011 року».

Зазначене підтверджується також ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що станом на 07.02.2017 судове рішення, а саме Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2011 року, яку просить роз`яснити державний виконавець виконана у добровільному порядку відповідачем по справі.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді про те, що слідчим у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано свідків та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000258 від 11.05.2018 року є вмотивовую, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Колегія суддів вважає доводи апелянта про ненадання слідчим належної оцінки зібраним доказам, не надання оцінки доказам в сукупності з іншими матеріалами провадження, невиконання судом першої інстанції вимог КПК України є безпідставними, оскільки жодним чином не підтверджується. Всі твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000258 про закриття кримінального провадження, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4