Справа № 481/131/19 Провадження № 1-кп/478/4/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В судовому засіданні прокурор подав клопотання до суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, оскільки строк дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою обвинуваченого закінчується 03 вересня 2020 року.
Подане клопотання прокурором обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду; впливати на потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Прокурор вважає, що є всі підстави продовжити застосування відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла та її законний представник в судове засідання не прибули, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в продовженні запобіжного заходу та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі. Суду зазначив, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими та їх не доведено належним чином. При цьому, захисник зазначив, що обвинувачений може проживати у свого знайомого громадянина ОСОБА_6 , який свого часу в судовому засіданні повідомив про готовність надати обвинуваченому житло, що належним чином забезпечить виконання запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Також захисник повідомив, що обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим потребує перекладача та зустрічі з консулом Російської Федерації.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримавши позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
При вирішені питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.
Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що є обставиною, яка збільшує ризик можливого приховування від органів правопорядку та правосуддя; обвинувачений є громадянином Російської Федерації без реєстрації постійного місця проживання, відсутність за ним зареєстрованого місця проживання на території України дає можливість безперешкодно покинути територію України; факт надання приміщення для проживання обвинуваченому не зменшує ризик можливого переховування обвинуваченого від суду та можливість продовжити вчинення протиправних дій проти потерпілої застосовуючи до неї заходи впливу з метою уникнення від можливої відповідальності; обвинувачений не працює, доходу не має.
Вказані вище обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке не знизить вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
З приводу доводів захисника про незабезпечення обвинуваченому ОСОБА_4 перекладача, суд вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту та окремо обвинуваченому наступне.
Відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріпленого у підпунктах «а», «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод особа, зокрема, якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.
Враховуючи зазначене, питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції.
При цьому, кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку суду чи прокурора, самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучати перекладача.
Суд в ході судового розгляду пересвідчився, що обвинувачений є громадянином Російської Федерації, проте тривалий час проживає на території України. Відповідних клопотань про залучення перекладача не заявляв під час досудового розслідування, з матеріалами кримінального провадження ознайомився без зауважень щодо перекладача, та також не заявляв такого клопотання в ході підготовчого судового засідання та при судовому розгляді кримінального провадження як попереднім складом суду так і даним складом суду.
В ході судового розгляду, суд пересвідчився, що у обвинуваченого ОСОБА_7 не було складнощів у розумінні української мови, він самостійно висловлював свою думку, надавав пояснення суду, допитував свідків та потерпілу.
Тому, суд оцінює наведені захисником посилання на відсутність у обвинуваченого перекладача, саме як на підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчого необґрунтованими.
В той же час, право обвинуваченого на залучення перекладача, обвинуваченому гарантується, та відповідне питання може бути розглянуто судом за відповідним клопотанням сторони захисту.
Так само, суд зазначає, що ч. 4 ст. 42 КПК України визначає право обвинуваченого, який є іноземцем і тримається під вартою, на зустріч з представником дипломатичної чи консульської установи своєї держави, яку йому зобов`язана забезпечити адміністрація місця ув`язнення.
Реалізація наведеного права також не забезпечується автоматично, а потребує відповідного бажання обвинуваченого, який є іноземцем і тримається під вартою на таку зустріч.
В будь-якому разі, наведені доводи захисника не можуть бути окремою підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
За такого, оскільки прокурором доведено, що ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, суд приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим строк тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 199, 331, 369-372, 383, 395 КПК України, суд, -
П о с т а н о в и в:
Продовжити застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 25 жовтня 2020 року включно.
Строк дії ухвали до 14 год. 00 хв. 25 жовтня 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 7-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1