КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

2 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про можливість прийняття апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2020 року судом апеляційної інстанції до розгляду,

у с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

11 лютого 2020 р. ОСОБА_2 звернувся до суду другої інстанції з апеляційного скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2020 року та зобов`язати уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП України в місті Києві внести відомості за його заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

12 лютого 2020 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 із доданими до неї матеріалами передані судді-доповідачу Київського апеляційного суду.

Витребувавши відповідно до ч. 1 ст. 422 КПК України з суду першої інстанції відповідні матеріали контрольного провадження, перевіривши їх зміст, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що не може бути прийнята до апеляційного розгляду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, за змістом правил, передбачених ст. ст. 309, 392 ч. 3 КПК України, визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

У главі 26 КПК містяться норми права, якими регламентовано процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 303 вказаного Кодексу встановлено, що на досудовому провадженні, в числі іншого, може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Згідно зі ст. 306 КПК скарги на таку бездіяльність розглядаються слідчим суддею місцевого суду, який може прийняти одне з рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 цього Кодексу, отже і відмовити у задоволенні скарги.

Водночас у силу приписів ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Таким чином, ухвала слідчого судді, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за чинним законом не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Верховного суду (рішення у справі №757/49263/15-к від 12.10.2017), вимоги ст. 24 КПК України, положення Конституції України та інше, якими забезпечується право на апеляційне оскарження і доступ до правосуддя, безпідставні.

Оскільки, не слід ототожнювати право на доступ до суду у випадках коли суд приймає рішення, яке не передбачено нормами КПК України (наприклад залишення скарги без розгляду) та рішення прямо передбачене вимогами даного кодексу, тобто в даному випадку п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Зважаючи на викладене, у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2020 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 398, 399 ч. 4, 418 ч. 1, 422 КПК України, Київський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:

У відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із апеляційною скаргою та доданими до неї документами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення копії судового рішення.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_3 з ю б і н