Справа №127/2479/20
Провадження №1-кп/127/103/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2020 р. за № 0000019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ковалівка Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше судимого:
16.03.2007 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
05.06.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
15.11.2012 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 06.12.2019 року близько 19 год. 00 хв. перебував в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_8 . Під час спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 помітив у неї мобільний телефон торгової марки «Huawei», серії «Y5», моделі «AMN-LX9» в корпусі чорного кольору, після чого у нього винник злочинний умисел на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи близькі стосунки, зловживаючи довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не маючи на меті повертати мобільний телефон, ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон щоб зателефонувати. ОСОБА_8 , довіряючи ОСОБА_5 , передала йому мобільний телефон торгової марки марки «Huawei», серії «Y5», моделі «AMN-LX9» в корпусі чорного кольору вартістю 2 211 грн. 60 коп. згідно висновку експерта №387/20-21 від 22.01.2020 року. Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, здавши його до ломбарду, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 2 211 грн. 60 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Кошти витратив на власні потреби. Завдану шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі. У вчиненому щиро кається та просить вибачення у потерпілої, завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просить суд його суворо не карати.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинувачений вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Завдану шкоду обвинувачений відшкодував у повному обсязі, повернувши телефон. Просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленнм волі.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, допитавши потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни, є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Також суд враховує позицію потерпілої, яка зазначила, що будь-яких майнових вимог до обвинуваченого немає, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів, буде менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин, а саме, покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №387/20-21 від 22.01.2020 року в розмірі 314 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта, в розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя