Справа № 468/993/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

06.03.2020 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Баштанка клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів в кримінальному провадженні №0000302,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000302 за ч.3 ст. 191 КК України.

В клопотанні слідчий вказує, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » протягом 2019 року здійснили розтрату коштів ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання підрядних робіт по реконструкції з термосанацією будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим слідчий вважає, що є підстави для тимчасового доступу до оригіналів проектної документації щодо реконструкції з термосанацією будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що перебуває у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », з можливістю її вилучення (виїмки).

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

За клопотанням слідчого у зв`язку з реальною загрозою зміни або знищення документів у відповідності до ч.2 ст. 163 КПК України дане клопотання розглядається за відсутності особи, у володінні якої знаходяться дані документи.

Розгляд клопотання проводиться за відсутності учасників розгляду та без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч.4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2019 року; копію рапорту; копію повідомлення УСБУ в Миколаївській області від 14.08.2018 року № 64/20-8223; копію повідомлення УСБУ в Миколаївській області від 17.08.2018 року № 64/20-8341; копію договору підряду №141 від 13.07.2018 року; копію повідомлення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 03.12.2018 року №18; копію постанови про зміну групи прокурорів від 10.12.2019 року; копію постанови начальника СУ ГУНП в Миколаївській області від 04.02.2020 року), слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів, серед іншого, мають бути зазначені, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з ч.5-6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому, відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вказане клопотання у відповідності до ст. 35 КПК України розподілене слідчому судді, як такому, що раніше брав участь в досудовому розслідуванні №0000302, за закріпленим в Положенні про автоматизовану систему документообігу суду принципом, що всі клопотання на досудовому розслідуванні в межах одного кримінального провадження передаються на розгляд раніше визначеному слідчому судді.

При цьому, у зв`язку з тим, що слідчий суддя в даному кримінальному провадженні брав участь при розгляді інших клопотань, - йому відомо, що досудове розслідування кримінального провадження №0000302 стосувалось фактів привласнення протягом 2018 року службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » бюджетних коштів ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, при проведенні підрядних робіт для ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином дане кримінальне провадження стосувалось діяльності іншої юридичної особи та її взаємовідносин з ІНФОРМАЦІЯ_2 , аніж та, про яку йде мова в даному клопотанні. Тобто дані досудові розслідування стосуються різних злочинів, вчинених різними особами та за різних фактичних обставин.

При цьому, відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
При цьому, визначення кримінального провадження міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, і ст. 3 КПК України, і ст. 214 КПК України вказують на кримінально каране діяння, як на підставу внесення відомостей до ЄРДР та здійснення кримінального провадження взагалі та досудового розслідування зокрема.
За такого, для відмежування одного кримінального провадження від іншого необхідно виходити з його визначення, що міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, яке, у свою чергу, нерозривно пов`язане з поняттям злочину, визначення якого міститься в ч.1 ст. 11 КК України, відповідно до якого злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Тому при виявленні факту або ознак вчинення діяння, яке містить ознаки злочину, такі відомості мають вноситись до ЄРДР окремо щодо кожного такого діяння. Це також підтверджується положеннями п.8 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139.

Всупереч цьому, досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000302 здійснюється щодо різних злочинів без їх самостійної реєстрації до ЄРДР, тому у слідчого судді немає достатніх законних підстав для вжиття в даному кримінальному провадженні заходів його забезпечення щодо ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у вигляді тимчасового доступу до документів.

Також, відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених в ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, серед іншого, не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
З огляду на це, слідчий суддя в праві надати доступ стороні кримінального провадження до документів, як захід забезпечення певного кримінального провадження, виключно у випадку, якщо у відповідності до п. 1 ч.3 ст. 132 КПК України слідчий чи прокурор доведуть, що існують підстави вбачати, що взагалі був вчинений злочин.

Натомість до клопотання лише долучені повідомлення УСБУ за 2018 рік щодо виявлення ознак злочину та копії документів щодо того, що дійсно між ІНФОРМАЦІЯ_2 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладений відповідний договір підряду від 13.07.2018 року щодо реконструкції ІНФОРМАЦІЯ_8 , а ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » погодило заміну передбачених у проекті світильників на інші.

З доданих доказів вбачається, лише що ІНФОРМАЦІЯ_2 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перебувають в договірних відносинах, а ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » є проектантом відповідних підрядних робіт з реконструкції ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Будь-яких інших документів, які б могли свідчити про незаконність дій вказаних учасників договірних відносин та доказів того, що відповідні дії можуть свідчити про вчинення злочину, до клопотання не долучено взагалі, тому всупереч п. 1 ч.3 ст. 132 КПК України до клопотання не долучені докази, які б давали підстави вбачати, що при виконанні таких договорів був вчинений злочин.

Натомість відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що відомості до ЄРДР в кримінальному провадженні №0000302 дійсно були внесені ІНФОРМАЦІЯ_9 , проте в подальшому постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 04.02.2020 року в даному кримінальному провадженні була визначена група слідчих, до якої разом зі слідчими ІНФОРМАЦІЯ_9 включений слідчий ІНФОРМАЦІЯ_10 та вказаний слідчий визначений старшим з групи слідчих.

При цьому, за загальним правилом, визначеним п.1 ч.2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Норми КПК України не містять визначення органу досудового розслідування, натомість в п. 8 ч.1 ст. 3 КПК України міститься визначення керівника органу досудового розслідування, яким є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Крім того, у відповідності до ст. 39 КПК України слідчого або групу слідчих, уповноважених на проведення досудового розслідування визначає керівник органу досудового розслідування.
З аналізу процитованих вище положень закону слідує, що відповідні слідчі управління та слідчі відділи чи відділення Національної поліції є самостійними органами досудового розслідування, керівник кожного з яких в силу ст. 39 КПК України наділений правом визначати слідчих чи їх групу в конкретному кримінальному провадженні, яке таким органом досудового розслідування розслідується.
За такого, виходячи з аналізу положень КПК України орган досудового розслідування визначається не у залежності від того, хто персонально входить до групи слідчих чи від того, хто є старшим такої групи, а від того - керівник якого органу досудового розслідування таку групу слідчих визначив, оскільки саме він відповідно до ст. 39 КПК України організовує досудове розслідування та саме таке управління, відділ чи відділення, керівником якого організовується досудове розслідування в конкретному кримінальному провадженні, і є органом досудового розслідування в такому провадженні.
Варто зауважити, що підсудність кримінальних проваджень та відповідних клопотань на досудовому розслідуванні визначається виключно законом та не може залежати від волі учасників кримінального провадження, оскільки визначена законом підсудність нерозривно пов`язана з такою категорією, як суд, визначений законом, яка, у свою чергу, є обов`язковим елементом права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вказувалось вище, в даному кримінальному провадженні керівником, який організовує досудове розслідування, є начальник слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області, оскільки він у відповідності до ст. 39 КПК України визначив групу слідчих, і саме вказане управління подало до слідчого судді відповідне клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що, серед іншого, слідує і з самого тексту такого клопотання.
При цьому, Слідче управління ГУ НП в Миколаївській області знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Баштанського районного суду Миколаївської області, а тому не вбачається достатніх правових підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження слідчим суддею такого суду в даному провадженні.

Крім того, слід за уважити, що аналогічне за своєю суттю клопотання вже надходило на розгляд слідчого судді та ухвалою від 10.02.2020 року в задоволенні клопотання було відмовлено, проте слідчий подав повторне аналогічне за своєю суттю клопотання без врахування тих обставин, які були причиною для відмови в задоволенні попереднього клопотання.

За комплексу описаних вище обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до ст. 132, 163 КПК України він зобов`язаний відмовити в задоволенні даного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.132, 163, 164 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000302 за ч.3 ст. 191 КК України, відмовити.

Слідчий суддя