Дата документу 24.04.2020 Справа № 554/9884/16-к
Провадження №1-кс/554/5574/2020

У Х В А Л А

іменем України

24 квітня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати як невмотивовану, необґрунтовану та незаконну постанову про відмову у визнанні потерпілим від 08 квітня 2020 року, винесену слідчим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002664.

На обґрунтування поданої скарги заявник вказав, що у провадженні слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження №0002664 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відносно можливих неправомірних дій слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 під час розслідування кримінального провадження №0000211.

Вказує, що 08 квітня 2020 року слідчий ОСОБА_4 винесла та направила на адресу заявника постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню №0002664, чим порушила його конституційне та процесуальне право на доступ до правосуддя, тим самим умисно позбавивши його можливості подавати докази, заявляти відводи, подавати клопотання, брати участь у слідчих та процесуальних діях, отримувати копії матеріалів тощо.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, у скарзі просив про розгляд за його відсутності через неможливість особисто прибути до суду, вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі, яку просив задовольнити.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0002664.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені процесуальні строки, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності, тому з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Суд, вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом установлено, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження №0002664 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_4 від 08 квітня 2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002664, внесеному до ЄРДР 05 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України (арк.крим.провадж.137-138).

Мотивами винесеної постанови слідчий зазначив, що згідно заяви ОСОБА_3 від 05.09.2016 року слідує, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 слідчий СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, неодноразово приймали незаконні процесуальні рішення, які в подальшому були скасовані в судовому порядку; при цьому, ОСОБА_3 не вказує жодних відомостей про те, яку йому було завдано або могло бути завдано шкоду матеріального чи морального характеру; крім того, враховуючи, що ч.1 ст. 364 КК України передбачено завдання саме істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, натомість з поданої ОСОБА_3 05.09.2016 року заяви не вбачається, які саме дії з боку слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 завдали істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам, а також відсутні будь-які інші об`єктивні дані, що дають підстави вважати, що діями вказаних осіб під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000211 спричинено ОСОБА_3 майнову шкоду. На підставі цього, слідчий дійшов до висновку про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, які не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом із тим, частиною 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді..

Відповідно до ст.110 КПК України в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам та їм надана правильна правова оцінка, оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, тому в даному випадку підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

Також судом установлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002664 від 05 жовтня 2016 року за ч.1 ст.364 КК України, триває.

Отже, на момент винесення слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також не проведено всіх необхідних слідчих дій. Крім того, відсутні будь-які об`єктивні дані щодо завдання істотної шкоди конкретними діями вказаних у заяві про вчинення кримінального правопорушення посадових осіб, а також спричинення такими діями ОСОБА_3 майнової шкоди, про що зазначено слідчим у постанові.

Водночас, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього відповідних підстав.

Зі змісту абз.2 п.12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Ураховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, суд приходить до висновку, що постанова слідчого від 08 квітня 2020 року є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України на даному етапі досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя також виходить з того, що відповідних належних та допустимих доказів ОСОБА_3 при розгляді даної скарги також не надано, інші дані в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1