ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/925/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/581/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 119 КК України
ВИРОК
11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чархін, Паст-Даргомського району, республіки Узбекистан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за цією ж адресою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2020 року виправлено описку у зазначеному вироку, змінено формулювання у резолютивній частині вироку та постановлено ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину за ч.1 ст. 119 КК України та призначити покарання у виді 3 роки обмеження волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у тому, що він не маючи умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 чи спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого ОСОБА_9 , хоча повинен був та міг передбачити, 30.12.2018 року близько 17:00 години, знаходячись в кімнаті будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілим ОСОБА_9 , що виникла раптово, використовуючи господарсько-побутовий ніж, наніс ОСОБА_9 удар в ліве стегно, заподіявши колото-різане поранення лівого стегна, при якому лезо ножа пройшло через підшкірно жирову клітчатку, м`язи, пошкодило внутрішню стегнову артерію, викликавши гостру крововтрату, тобто тілесні ушкодження, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №151/Г від 23.01.2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, що внаслідок гострої крововтрати, спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.
Призначити покарання за санкцією ч.1 ст. 119 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Посилається на те, що відповідно до санкції ч.1 ст. 119 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від 3 до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.
Втім, суд призначив обвинуваченому покарання у виді 2 років обмеження волі, своє рішення в чистині визначенні виду та міри покарання не мотивував.
Всупереч ст. 65 КК України, судом при ухваленні вироку не достатньо враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що скоєний злочин потяг за собою тяжкі наслідки смерть людини.
Не в повній мірі враховано судом і скоєння обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим злочину, його наслідки, а також відомості про особу обвинуваченого, на думку прокурора, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування реального покарання, а тому рішення суду про призначення покарання у виді обмеження волі вважає незаконним.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення судового розгляду не подавала.
ЇЇ неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до приписів ч.4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 119 КК України, а також сформульоване обвинувачення, визнане судом доведеним, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України.
Колегія суддів переглядає вирок в межах доводів апеляційної скарги, лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно зі змісту вироку, визначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного діяння, що є злочином середньої тяжкості, яке пов`язане із посяганням на здоров`я та життя особи, а також особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, схильний до зловживання алкогольними напоями, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття.
Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд визнав обставиною, що обтяжує покарання.
Суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але з поміщенням до установи, де він буде залучений до праці та за ним буде здійснюватися певний контроль і призначив у покарання у виді 2 років обмеження волі.
Санкція ч.1 ст. 119 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від 3 до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.
Проте суд визначив покарання на строк 2 роки обмеження волі, що є меншим, ніж мінімальна межа санкції ч.1 ст. 119 КК України.
Визначаючи обвинуваченому вид та міру, яка є меншою, ніж мінімальна межа санкції статті інкримінованого злочину, суд своє рішення взагалі не мотивував, обмежився перерахуванням обставин, які на думку суду пом`якшують призначене покарання, проте належним чином не обґрунтував зв`язок цих обставин із вчиненими кримінальними правопорушеннями і зазначенням того, яким чином сукупність даних обставин істотно знизила ступінь тяжкості скоєного злочину, що дало суду підстави призначити покарання нижче мінімальної межі санкції ч.1 ст. 119 КК України.
Не можна погодитися і з визначеним судом видом призначеного покарання.
Фактично суд у повній мірі не врахував, що ОСОБА_7 скоїв злочин проти життя людини, наслідком якого настала смерть людини, при цьому перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок суду про визнання обставиною, що пом`якшує покарання-протиправну поведінку потерпілого, не можна визнати обґрунтованим.
Сам по собі факт перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння та використання ним ножа, яким при цьому потерпілий не здійснював будь-яких суспільно небезпечних діянь відносно обвинуваченого чи відносно себе, вочевидь не вимагало від ОСОБА_7 вжиття заходів, пов`язаних з попередженням поведінки зі сторони потерпілого, як про те вказав суд першої інстанції.
Суб`єктивне сприйняття обвинуваченим поведінки потерпілого та надання їй оцінки, не може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання, з огляду на наслідки, що настали та потягли за собою смерть людини.
Вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, як особа схильна до зловживання спиртними напоями.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений офіційно працевлаштований, самозайнятий чи займається суспільно-корисною діяльністю, законного джерела доходів, як і утриманців ОСОБА_7 не має.
Наведені в своїй сукупності відомості щодо особи обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, а також наслідки у вигляді смерті людини, вказують на те, що висновок суду про можливість призначення покарання обвинуваченому покарання у виді обмеження волі є необґрунтованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, і вирок в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст. 414, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України з ухваленням в цій частині нового вироку.
Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що підлягає скасуванню і ухвала Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2020 року.
Положеннями ст. 379 КПК України передбачено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Втім, як видно зі змісту резолютивної частини ухвали від 24.03.2020 року, суд не виправив описку, а фактично прийняв рішення про зміну вироку в частині призначеного покарання, а саме призначив обвинуваченому покарання у виді 3 років обмеження волі, замість 2 років обмеження волі, як ухвалено вироком суду.
Фактично суд ухвалою по-іншому застосував норми закону України про кримінальну відповідальність та шляхом виправлення описки призначив обвинуваченому більш суворе покарання.
Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції віднесено до компетенції апеляційного суду і не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно.
Враховуючи викладене, ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2020 року, якою усунуто недоліки у вироку Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 належить скасувати.
Втім, і визначене цією ухвалою суду покарання у виді 3 років обмеження волі також не можна вважати достатнім для виправлення обвинуваченого.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, наслідком якого стала смерть людини, визнав свою вину, дані про його особу, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, як особа схильна до зловживання спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, утриманців не має, в силу ст. 89 КК є таким, що не має судимості, обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також враховує те, що він не вчинив дій, спрямованих на усунення негативних наслідків своїх дій, заподіяних злочином та приходить до висновку, що покарання у виді 3 років позбавлення волі, з реальним його відбуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також у повній мірі відповідатиме вимогам ст. 50,65 КК України.
Крім того, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 01.01.2019 року було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, у строк відбування покарання відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК має бути зараховано строк попереднього ув`язнення, з 01.01.2019 року по 02.01.2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст. 404, 405, ст. 414 , 412, п.4 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 420 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.
ОСОБА_7 за ч.1 ст. 119 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати із дати затримання ОСОБА_7 у порядку виконання вироку.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 01.01.2019 року по 02.01.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Скасувати ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2020 року, якою виправлено описку у вироку Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили з моменту проголошенняі з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4