ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/671/20 Справа № 185/855/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000223 за апеляційною скаргою прокурора нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Макіївка Донецької області, громадянки України,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що твердження суду першої інстанції щодо відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_8 , є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується в участі в терористичній організації, а також організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації, тобто викладено короткий текст диспозиції ч.1 ст.258-3 КК України.
Зазначає, що викладені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 фактичні обставини інкримінованого злочину та формулювання обвинувачення є конкретними, із зазначенням усіх складових елементів інкримінованого кримінального правопорушення, та дають чітке розуміння обвинувачення, також в обвинувальному акті вказано, в якому кримінальному правопорушенні обвинувачується ОСОБА_8 із зазначенням короткого викладу тексту диспозиції інкримінованої їй статті, що є формулюванням обвинувачення.
Окрім того, посилання суду на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 не було забезпечено право на захист є безпідставним, оскільки, відповідно до матеріалів кримінального провадження, на офіційному сайті СБУ розміщено повістку про виклик підозрюваної, складено повідомлення про підозру та в той же день призначено захисника.
У подальшому ОСОБА_8 через оголошення в Урядовому кур`єрі № 16 (6132) від 24.01.2018 року була викликана в якості підозрюваної до слідчого на 30.01.2018 р.
Вказує на те, що посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо способу вручення повідомлення ОСОБА_8 та відомостей щодо її виклику є необгрунтованим, оскільки в реєстрі на арк. 4 вказано, що слідчий викликав ОСОБА_8 , окрім того, порушення ведення реєстру не є підставою для повернення обвинувального акта.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 наявний лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без фактичного формулювання обвинувачення, яке висунуто саме обвинуваченій ОСОБА_8 , а тому така неконкретність обвинувачення перешкоджає як обвинуваченій, так і її захиснику реалізації, передбаченого ст. 42 КПК України, права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення особу обвинувачують.
Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє посилання на здійснення такої процесуальної дії як здійснення виклику підозрюваного, оскільки не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_8 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку.

Крім того, діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування, однак з промови захисника під час проведення підготовчого судового засідання вбачається, що він не мав жодного побачення з обвинуваченою, не мав з нею взагалі будь-якого спілкування, не узгоджував у передбачений законом спосіб лінію захисту, тощо.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що даний обвинувальний акт фактично не містить формулювання обвинувачення.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Таким чином, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд дійшов необгрунтованого висновку.
Окрім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 314 КПК України, завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Також, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, вказав як на недолік відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо виклику підозрюваної та способу вручення повідомлення ОСОБА_8 про підозру.
Між тим, колегія суддів зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акта прокурору лише в разі його невідповідності ст. 291 КПК України. Недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою повернення обвинувального акта.
Згідно із п.8 ч.2 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч.2 ст.2975 КПК України, копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, при здійсненні спеціального досудового розслідування, надсилаються захиснику.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2018 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_8 .
З обвинувального акту вбачається, що у цьому кримінальному провадженні був залучений захисник - ОСОБА_7 , якому, на підставі ч.2 ст.2975 КПК України, вручено копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному.
Колегія суддів вважає твердження суду щодо порушення прав на захист обвинуваченої таким, що не є підставою для повернення обвинувального акта.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4