НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
21 травня 2020 року Справа № 322/396/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Пристань Пржевальськ, Киргизстан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню технічну освіту, не одружений, раніше судимий, а саме:

- 12.02.1997 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 188-1, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 11.04.2001 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 08.08.2001 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ст. 198, ч. 3 ст. 42, ст. 42 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 08.07.2004 по відбуттю строку покарання;

- 22.11.2005 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 27.09.2010 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 342 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Новомиколаївського районного суду від 22.11.2005 та визначено 1 рік 3 дні позбавлення волі;

- 16.06.2011 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців. Звільнився 07.07.2011 по відбуттю строку покарання;

- 20.03.2012 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 04.01.2016 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
01.04.2020, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому здійснює господарську діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діставши рукою із залишеної без нагляду жіночої сумки, належної ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно викрав гаманець у якому знаходилися грошові кошти в сумі 743 грн., чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Після скоєного злочину ОСОБА_4 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

24.04.2020 між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди про примирення її сторони у судовому засіданні визнали вищезазначені обставини, встановлені під час досудового розслідування. При цьому, шкода, пов`язана із вчиненням злочину відшкодована обвинуваченим у повному обсязі до підписання угоди.

Сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Також сторони угоди дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Учасники кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити укладену угоду.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження укладеної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 цього Кодексу.

Пунктом першим ч. 1 ст. 468 КПК України передбачено можливість укладення в кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

В ході підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Також, судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, а узгоджена сторонами міра покарання відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної сторонами угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76 ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 314, 373 376, 394, 395, 474, 475, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. Затвердити угоду про примирення від 24 квітня 2020 року, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

4. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

5. Речові докази у справі: банкноти номіналом 50 гривень: серії ФГ №8976772, серії ТВ № 1519572; номіналом 5 гривень серії УЛ № 9083415; номіналом 1 гривня: серії УА № 7379344, серії ЄВ № 9957125, що зберігаються у потерпілої, - залишити ОСОБА_5 .

6. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1