Справа № 514/1575/17
Провадження № 1-кп/492/8/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арциз Одеської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000415 від 22.09.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-22.09.2003 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;
-27.05.2005 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України до 4 років позбавлення волі;
-06.09.2011 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 162, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 162, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України, щодо якого ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 22.01.2020 року, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 21 березня 2020 року.
Прокурор надав до суду клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд його задовольнити, пояснивши, що обвинувачений скоїв тяжкі злочини, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки тривалий час перебував у розшуку, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та вчинив злочин в період непогашеної судимості, у зв`язку з чим відносно нього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник-адвокат обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд з врахуванням наведених вище вимог закону, доводів учасників судового провадження, виходячи з конкретних обставин справи, характеру інкримінованих останньому діянь, з врахуванням і того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 не має, дітей на утриманні немає, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки тривалий час перебував у розшуку, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та вчинив злочини в період непогашеної судимості.
Отже, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.
Встановлені судом ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для зміни обвинуваченому застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає що слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд зазначає, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту можливе лише за наявності власного житла. Враховуючи, що обвинуваченим та його захисником не нагадано доказів того що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить обвинуваченому, а у суду відсутні відомості про власника зазначеного будинку та відповідного дозволу на знаходження під домашнім арештом в зазначеному будинку, суд позбавлений можливості задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисника-адвоката про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
За переконанням суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникнення ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.
З огляду на вищезазначене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, враховуючи, що передбачені ст. 177 КПК України та доведені у даному кримінальному провадженні ризики не знизились і не відпали, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, що переважає над його особистими інтересами, так як судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато та жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до припису п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 грн.
Разом з тим, право на життя захищається у ст. 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. При цьому, згідно зі сталою практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) це право вважається порушеним не тільки у разі позбавлення життя, але і при серйозних пошкодженнях організму людини, які не спричинили його смерть, але представляли серйозну загрозу його життю. Держава повинна не тільки утримуватися від умисного позбавлення людини життя, але і дотримуватися позитивного зобов`язання захищати життя людини від посягань третіх осіб або від ризику хвороби, яка може спричинити смерть.
Обвинувачений повідомив, що він потребує лікування, оскільки у нього туберкульоз.
З метою дотримання положень Конвенції з прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне в порядку ст. 206 КПК України зобов`язати відповідальних осіб Ізмаїльської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 22)», де утримується ОСОБА_4 , з урахуванням вимог Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», забезпечити належне медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 , та в разі встановлення підстав та необхідності, забезпечити йому належне лікування, в тому числі у разі існування реальної потреби, здійснити таке лікування у встановленому законом порядку в умовах медичного закладу.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням мінімального розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177 - 178, 183, 186, 314, 315, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 162, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», з 18 березня 2020 року до 16 травня 2020 року.
В порядку ст. 206 КПК України зобов`язати відповідальних осіб Ізмаїльської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№ 22)», де утримується ОСОБА_4 , забезпечити належне медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 , та в разі встановлення підстав та необхідності, забезпечити йому належне лікування, в тому числі у разі існування реальної потреби, здійснити таке лікування у встановленому законом порядку в умовах медичного закладу.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 105 100 (сто п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення з подачею апеляції через Арцизький районний суд Одеської області.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.
Повний текст ухвали суду складений 19 березня 2020 року.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області