Справа № 367/2197/20
Провадження №1-кс/367/481/2020
УХВАЛА
Іменем України

14 квітня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,
представника власника майна ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000763 від 31.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -
в с т а н о в и в:

До суду звернулася слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 із зазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на речові докази вилучені 30.03.2020 в ході огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:0003, а саме на бензопилу марки «Goodluck» (серійний номер М06140138) та розпиляні стовбури дерев (сосни) на 52 фрагменти, шляхом накладення заборони на відчуження, користування та розпорядження майном.

В судове засідання слідчий не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від слідчого надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник власника майна проти задоволення клопотання заперечував у повному обсязі.

Суд, вислухавши заперечення представника власника майна, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000763 від 31.03.2020, вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000763 від 31.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР № 0000763 від 31.03.2020 встановлено, що 30.03.2020 до чергової частини Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи здійснюють спилювання зелених насаджень, без дозвільних документів.
З поданого клопотання вбачається, що в ході проведення огляду місця події 30.03.2020 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:0003, виявлено факт спилювання дерев схожих на сосну, а також вилучено бензопилу марки «Goodluck» (серійний номер М06140138) та розпиляні стовбури дерев (сосни) на 52 фрагменти.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві користування (оренди) належить земельна ділянка площею 0,15 га., кадастровий номер :01:039:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вилучене майно в ході проведення огляду місця події 30.03.2020 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:0003, постановою слідчого від 31.03.2020 визнано речовим доказом, оскільки воно відповідає критеріям статті 98 КПК України, а саме: є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою арешту вищевказаних речових доказів є їх збереження та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Майно на яке планується накласти арешт перебуває у користуванні ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також з поданого клопотання вбачається, що у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та експертиз у органу досудового розслідування виникла потреба у накладенні арешту на вилучене 30.03.2020 рухоме майно шляхом заборони на відчуження, користування та розпорядження майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів клопотання, а саме: висновку фахівця № 23 від 08.02.2019 Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Київлісозахист» проведено обстеження біологічного стану 54 дерев сосни, що знаходяться на земельній ділянці на земельній ділянці площею 0,15 га., кадастровий номер :01:039:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням виявлених в них патологічних ознак. Із 54-х обстежених дерев, 23 дерева незадовільного стану та сухостої різних термінів утворення, в першу чергу є аварійно-небезпечними, становлять підвищену загрозу пішоходам, транспортним засобам та навколишнім будівлям. Такі дерева, потребують обов`язкового та невідкладеного видалення в порядку, що передбачає чинне законодавство, зокрема «Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» затверджених постановою КПУ № 1045 від 01.08.2006 р (зі змінами у 2012 та 2013 р).

Також встановлено, що з протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 06.04.2020, ОСОБА_6 в серпні 2017 року звертався до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради з приводу дозволу на видалення як аварійного сухостою і зелених насаджень, про що видано відповідне рішення № 513, також ОСОБА_6 сплатив відновлювальну вартість за дерева, що також підтверджується квитанцією, але в подальшому на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0003 було накладено арешт, тому в зв`язку з виникнення обтяжуючих обставин КП «Бучазеленбуд» не мало право надати ордер на спилювання дерев, адже це суперечило нормам закону. Тому лише після того як у 2020 році було видано ухвали суду про скасування арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0003, гр.. ОСОБА_6 знову звернувся до КП «Бучазеленбуд» та надав усі відповідні дозвільні документи, в зв`язку з чим було прийнято рішення 16 березня 2020 йому надано ордер № 43/20 на спилювання 36 дерев (10 сухостійних сосен та 26 сосен, що підпадають під пряму забудови). Вказані обставини підтверджуються ордером № 43/20 від 16.03.2020 та витягом з рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 513 від 15.08.2017.

Крім того, з матеріалів справи, а саме: з розписки від 13.03.2020 встановлено, що директор КП «Бучазеленбуд» отримав на відповідальне зберігання від працівників поліції близько 52 стовбурів дерев різної довжини та зобов`язався зберігати їх до вирішення питання по суті.

На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_6 дозвільних документів на спилювання 36 дерев (10 сухостійних сосен та 26 сосен, що підпадають під пряму забудови), то суд приходить до висновку, що на даний час відсутні правові підстави для накладення арешту з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування, а отже клопотання не підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 26, 98, 131, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000763 від 31.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України - відмовити у повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду впродовж 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1