Справа № 461/1247/20
Провадження № 1-кс/461/1040/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на повідомлення слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про підозру, -

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на повідомлення слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про підозру. В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 28 січня 2020 року слідчим Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 заявнику вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України у кримінальному провадженні №0005645. Заявник вважає вказане повідомлення про підозру незаконним, необґрунтованим та не підтвердженим належними і допустимими доказами. Зазначає, що станом на день звернення зі скаргою, посадові особи Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області не надали суду жодних належних і допустимих доказів, які підтверджують умисні дії заявника, спрямовані на провокацію конфлікту з поліцейськими, умисне застосування проти них фізичної сили. Вважає, що його дії, які мали місце 25.12.2019 року, не охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 Кримінального кодексу України. Просить скасувати повідомлення про підозру.

ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали з підстав, викладених у ній та просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та просив відмовити. Зазначив, що не минув двомісячний строк з дня повідомлення ОСОБА_3 про підозру. Тому, таке рішення не може бути оскаржене, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Заслухавши думку заявника, його захисника та прокурора, вивчивши скаргу та надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005645 від 26.12.2019 р.

28 січня 2020 р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судом встановлено, що заявник передчасно оскаржує повідомлення про підозру, з порушенням строку встановленого п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. З матеріалів справи вбачається, що з дня повідомлення про підозру (28 січня 2020 р.) не минуло два місяці. Саме після спливу вказаного строку підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене таке рішення в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йоникайло проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.

Аналіз змісту ст. 368 КПК України та інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:

1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;

2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

З поданої скарги вбачається, що заявник та його захисник фактично незгодні з підозрою у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставною, при цьому просять її скасувати. Обґрунтовують свою незгоду тим, що ОСОБА_3 з необережності, без будь-якого умислу, рухаючись власним автомобілем назад здійснив наїзд на поліцейського ОСОБА_7 . Перелічені у повідомленні про підозру дії він зробив з метою уникнення евакуації його автомобіля та розміщення на штраф-майданчик.

Отже, заявник та його захисник по суті просять слідчого суддю надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи. Крім цього, очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що відповідно до вимог процесуального закону обґрунтованість підозри не може бути предметом дослідження слідчого судді, оскільки у нього відсутні повноваження для надання оцінки повноти і всебічності пред`явленої підозри, що є прерогативою суду при судовому розгляді кримінального провадження або органу досудового розслідування при вирішенні питання про закриття кримінального провадження.
З урахуванням наведених вище положень закону та встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення скаргу ОСОБА_3 на повідомлення слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про підозру.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1