печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :

10.03.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

13 березня 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000228 від 31.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано міського голову м. Тараща ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході особистого обшуку ОСОБА_5 , який проводився під час його затримання, у останнього виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_2 ».

Окрім того, слідчим, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук службового кабінету міського голови м. Тараща, що на другому поверсі адміністративної будівлі Таращанської міської ради, яка знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 7, м. Тараща, Київської області. У ході обшуку на робочому столі ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти - п`ять банкнот номіналом сто доларів США кожна за наступними серіями та номерами: LB73616493K, LG82350694B, HG10204003A, KB50316657Q, KC03702693A, а також записник зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 .

Таким чином, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи міським головою м. Тараща, тобто службовою особою, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, реалізуючи власний злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи у службовому кабінеті міського голови м. Тараща, що на другому поверсі адміністративної будівлі Таращанської міської ради, яка знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 7, м. Тараща, Київської області, одержав від ОСОБА_6 , для себе вищевказані грошові кошти, як неправомірну вигоду, яку він вимагав від ОСОБА_6 за сприяння останньому у встановленні тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на території м. Тараща, яка знаходиться під юрисдикцією Таращанської міської рада, яку у свою чергу очолює ОСОБА_5 .

Отже, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, одержання службовою особою для себе неправомірної вигоди у виді грошових коштів за вчинення цією службовою особою, в інтересах третьої особи дій з використанням наданої йому влади та службового становища, що поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Рішенням слідчого від 05.03.2020 зазначені матеріальні об`єкти визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вищевказаних матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що 05.03.2020 вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на матеріальні об`єкти:
- мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_2 », який вилучений у ОСОБА_5 під час його особистого обшук, що проводився 04.03.2020 у ході затримання останнього, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України;
- записник зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 та вилучений 04.03.2020 у ході обшуку службового кабінету ОСОБА_5 , який знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі Таращанської міської ради, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Тараща, вул. Шевченка, 7.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1