ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4822/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/580/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі засуджений посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та постановити нову ухвалу з застосуванням до нього вимог ст. 81 КК України. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд халатно віднісся до розгляду справи і розглядав довідку про заробітну плату за конкретний період, а за весь період довідки витребувані з установи не були. Крім того, пояснює, що суд не з звернув уваги на те, що виконавчі листи до колонії не надходили, а також на те, що ще до прибуття до ДУ «Диканівська виправна колонія №12» він намагався сплачувати завдані ним збитки і після звільнення має намір їх відшкодовувати.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого, який наполягав на задоволенні апеляційних вимог щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Зазначає, що на даний час ним відбуто 9 років 4 місяці від призначеного вироком строку. Невідбута частина складає 1 рік 2 місяці.
Як вбачається з відомостей судового провадження ОСОБА_7 раніше не судимий.
Засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 23.07.2013 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з урахуванням день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 06.01.2012 по 22.08.2013.
Початок строку відбуття покарання - 06.01.2012 року.
Кінець строку відбуття покарання - 20.11.2020 року.
Відповідно до ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Пунктом 3 частини 3 зазначеної статті передбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він з 12.01.2012 по 29.08.2013 відбував покарання в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
З 29.08.2013 ОСОБА_7 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія №12». За період відбування покарання в колонії характеризується позитивно. Вимоги режиму відбування покарання порушував один раз, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. На даний час стягнення погашене у встановленому законодавством порядку. Адміністрацією установи, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався 6 разів.
Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від 23.07.2013 ОСОБА_7 має позов на загальну суму 310682,92 гривні, а саме: 9729,20 (матеріальний збиток); 300000,00 гривні; 953,72 гривні (судові витрати). До колонії добровільно погашено 953,00 гривні.
01.03.2016 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених, розглядалося питання про застосування ст. 100, 101 КВК України, згідно висновку комісії відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
21.05.2017 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених, розглядалося питання про застосування ст. 82 КК України, згідно висновку комісії відмовлено, враховуючи особисту заяву засудженого.
11.04.2018 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених, розглядалося питання про застосування ст. 81 КК України, згідно висновку комісії відмовлено, так як засуджений не довів свого виправлення.
Відповідної до наявної у матеріалах справи довідки ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи слюсарем з механоскладальних робіт на дільниці з виготовлення спецзасобів з відрядною оплатою праці та виконує роботи по благоустрою. Та згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_7 за період роботи з 01.01.2019 року по 01.07.2019 року вбачається, що засуджений працював у 2019 році всього один місяць березень, за що було нараховано 196,27 гривень заробітної плати.
Отже, згідно відомостей, які містяться в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного, корисливого, середньої тяжкості злочину, а також особливо тяжкого злочину, скоєного проти життя та здоров`я особи, що свідчить про цілеспрямованість його антисоціальної поведінки.
Відомостей, які б свідчили, що засудженим здійснювались будь-які заходи, спрямовані на ініціювання вирішення питання щодо відшкодування матеріальної шкоди у період часу з січня 2019 року по теперішній час, що могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України, а також даних про неможливість ОСОБА_7 з будь-яких підстав відшкодувати матеріальну шкоду, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці в місцях позбавлення волі не довів своє виправлення, оскільки остаточно не став на шлях виправлення і до нього на цей час не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в судовому провадженні, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами ОСОБА_7 , які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , внаслідок його передчасності.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4