ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/290/20 Справа № 711/7878/19 Категорія: ч.1 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, неодружений, відомостей про батьківство щодо неповнолітніх дітей учасниками кримінального провадження не надано, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до застосування запобіжного заходу проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 (орендоване житло), раніше не судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 21.12.2019.

У строк покарання зараховано попереднє ув`язнення ОСОБА_8 з 23.09.2019 до набрання вироком законної сили день за день.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8 відмовлено.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1256,08 грн..

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, 15.09.2019 приблизно о 15 год. 54 хв. ОСОБА_8 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » що за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ФОП ОСОБА_10 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що виразилось у демонструванні предмета схожого на пістолет, заволодів грошовими коштами в сумі 4920 грн., які знаходились в шухляді столу, після чого з вищевказаними коштами з місця події зник, завдавши вищевказаними діями матеріальної шкоди на суму 4920,00 грн..

Не погоджуючись з вироком місцевого суду в частині призначеного покарання обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив пом`якшити йому покарання та призначити йому покарання, яке б не було пов`язане із позбавленням волі.

В обґрунтування доводів апеляції зазначав, що йому призначене необґрунтовано тяжке покарання у виді реального позбавлення волі строком на 3 роки. Проте, він раніше не судимий, визнав свою вину і розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину і добровільно відшкодував завдані ним збитки. Апелянт вважає, що за даних обставин, йому може бути призначене покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 також подано апеляційну скаргу, в якій вона, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 187 КК України, просила вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.12.2019 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушенню та особі засудженого внаслідок м`якості. Також апелянт просила дослідити характеризуючи дані на ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначала, що при призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад його призначення і покарання призначати: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Оскільки через ці засади реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особі, що вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попередження нових злочинів (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»). При цьому необхідно врахувати ступінь тяжкості, обставини цього злочину, його наслідки та дані про особу засудженого. Тобто, реалізація мети покарання пов`язана із вибором його виду та розміру.

На думку обвинувачення, засудженому застосовано покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, оскільки ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, віднесений до категорії тяжких злочинів у відповідності до ст.12 КК України.

Судом не враховано рекомендації та роз`яснення викладені в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Так, ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, немаючий стійких соціальних зв`язків, непрацевлаштований, немаючий постійного місця проживання, оскільки зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 формально, про що останнім було зазначено в ході судового розгляду, а проживає в орендованій квартирі, не маючи можливості сплачувати за неї. Вказане вище фактично і стало причиною вчинення тяжкого та найбільш небезпечного злочину серед злочинів проти власності.

На думку обвинувачення, вчинення ОСОБА_8 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчить про антисоціальну спрямованість особи засудженого і характеризує його як особу, яка схильна до вчинення нових злочинів та становить підвищений ступінь суспільної небезпеки.

До початку апеляційного розгляду по суті від прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 прокурора у кримінальному провадженні надійшла заява про відмову від поданої нею апеляційної скарги на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та її думку і думку решти всіх інших учасників провадження щодо необхідності закриття апеляційного провадження за апеляцією прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 із зазначених у ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що вказаний вирок оскаржений ще й обвинуваченим ОСОБА_8 та керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 , підлягає закриттю, а подальшому розгляду підлягає лише апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку, встановленому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому колегія суддів апеляційного суду позбавлена права перевіряти фактичні обставини провадження, що до речі і не оскаржуються.

Дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необхідності призначення йому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, то колегія суддів вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, характер і спосіб вчинення злочину використання обвинуваченим предмета схожого на пістолет, яке потерпілі сприйняли як реальну погрозу, яка могла бути негайно реалізована, а від так було для них небезпечним для життя чи здоров`я, та дійшов висновку, що обвинувачений повинен відбувати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в місцях позбавлення волі і з таким висновком повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції його від суспільства.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_8 місцевим судом не було встановлено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо неврахування такої пом`якшуючої вину ОСОБА_8 обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжкого матеріального стану, оскільки стороною захисту не доведено перебування ОСОБА_8 у такому уразливому стані і з цього приводу місцевим судом обґрунтовано та детально зазначено, чому суд не взяв до уваги таке твердження.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним, до того ж воно є мінімальним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевим судом було встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, в зв`язку з чим йому було призначено мінімальне покарання, але місцевим судом, як і судом апеляційної інстанції не встановлено жодної обставини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ..

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необхідності призначення йому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі задоволенню не підлягає, оскільки обвинуваченим не наведено переконливих даних, які б давали підстави для застосування йому більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд вірно визначив, що вид покарання за це кримінальне правопорушення має бути позбавлення волі, не знайшовши підстав для застосування ст. 75 КК України.

Місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок

Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :