Справа № 755/247/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2019 № 0010450 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, тимчасово без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого 31.10.2018 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області направлено обвинувальний акт за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 20.12.2019 приблизно о 21 год. 36 хв. перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованого в ТЦ «Silver Breeze», що за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 1-В, будучи обвинуваченим Уманським міськрайонним судом Черкаської області за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, звернув увагу на продукти харчування, а саме: пасту горіхову «Nutella» 630 г (артикул 3/369808) вартістю 149 грн. 17 коп., пасту горіхову «Nutella» 200 г (артикул 3/1973) вартістю 64 грн. 16 коп., сайру «Аквамарин» 200 г (артикул 3/756071) вартістю 43 грн. 74 коп., хліб «Київхліб» 350 г (артикул 23/764208) вартістю 15 грн. 41 коп., цукерки «Ferrero» 359 г (артикул 1/557871) вартістю 386 грн. 67 коп., мікс бокс № 6 300 г у кількості 2 штук (артикул 37/770197) вартістю 57 грн. 50 коп., за шт., загальною вартістю 774 грн. 14 коп., що належить ТОВ «Сільпо-ФУД», які вирішив таємно викрасти.
Так, того ж дня, ОСОБА_4 переслідуючи корисливий умисел направлений на особисте збагачення та звернення викраденого на власну користь, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, перебуваючи у торговому залі вказаного магазину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав цукерки «Ferrero» 359 г (артикул 1/557871) вартістю 386 грн. 67 коп. під куртку, в яку був одягнений, а пасту горіхову «Nutella» 630 г (артикул 3/369808) вартістю 149 грн. 17 коп., пасту горіхову «Nutella» 200 г (артикул 3/1973) вартістю 64 грн. 16 коп., сайру «Аквамарин» 200 г (артикул 3/756071) вартістю 43 грн. 74 коп., хліб «Київхліб» 350 г (артикул 23/764208) вартістю 15 грн. 41 коп., мікс бокс № 6 300 г у кількості 2 штук (артикул 37/770197) вартістю 57 грн. 50 коп., за шт., склав до рюкзака, що мав при собі.
Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, вчинене повторно, ОСОБА_4 попрямував до виходу з супермаркету «Сільпо» та пройшов антикрадіжні рамки, не розплатившись за товар, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони вищевказаного супермаркету.

Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, останній указав, що дійсно за наведених в обвинувальному акті обставин та відображеного алгоритму, 20.12.2019 приблизно о 21 год. 36 хв. перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо», розташованого в ТЦ «Silver Breeze», що за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 1-В, переслідуючи корисливий умисел направлений на особисте збагачення та звернення викраденого на власну користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти пасту горіхову «Nutella» 630 г, пасту горіхову «Nutella» 200 г, сайру «Аквамарин» 200 г, хліб «Київхліб» 350 г, цукерки «Ferrero» 359 г, мікс бокс № 6 у кількості 2 штук. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, попрямував до виходу з супермаркету «Сільпо» та пройшов антикрадіжні рамки, не розплатившись за товар, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони вищевказаного супермаркету.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, як доведені.
При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 по справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. її час, місце, спосіб учинення.
Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).
Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, відсутність на утриманні членів сім`ї які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених його ст. 76 КК, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати виннуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: 1) пасту горіхову «Nutella» 630 г, штрих код 59032823, пасту горіхову «Nutella» 200 г, штрих код 80135436, консервовану рибу Сайра «Аквамарин» 200 г, штрих код 353, хліб «Київхліб» 300 г, цукерки «Ferrero» 359 г, штрих код 143, мікс бокс № 6 300 г у кількості 2 штук передані на відповідальне зберігання законному представнику ТОВ «Сільпо-ФУД» ОСОБА_5 , залишити у володінні власника.
2) DVD-R та CD-R диски з відеозаписом з місця події - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_6