Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1181/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_6 про скасування довідки за результатами розгляду звернення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР повернуто у зв`язку із пропуском строків,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

встановив:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2020 року та постановити нову, якою матеріали справи направити до суду першої інстанції для розгляду.

Посилається на те, що вказана ухвала є незаконною, такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
Зазначає, що зі скаргою на дії працівників поліції про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР звернулась до суду 23.03.2020 після отримання довідки 17.03.2020, тобто у десятиденний строк.

Вважає, що слідчий суддя повинен був вирішити питання про можливість поновлення порушених прав.

Згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2020 слідчий суддя повернув скаргу ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском строку, встановленого ч.1 ст.304 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що до поліції ОСОБА_6 із заявою про вчинення державним виконавцем відносно неї неправомірних дій звернулась 27.01.2020 року. Цього ж дня працівниками Новоград-Волинського ВП складено довідку за результатами звернення ОСОБА_6 . До суду зі скаргою скаржниця звернулася лише 23.03.2020 року, направивши скаргу засобами поштового зв`язку, жодним чином не мотивувавши причин пропуску строку звернення до суду.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.304 КПК України, скарги на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 27.01.2020 до Новоград-Волинського ВП надійшло письмове повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 23.12.2019 року державний виконавець ОСОБА_9 вчинила відносно неї неправомірні дії.

Цього ж дня, за результатами розгляду звернення зареєстрованих в ЖЕО № 936 від 27.01.2020, працівниками поліції винесено довідку, відповідно до якої в даних діях вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З врахуванням положень ч.1 ст.214, п.1 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України початок обчислення строку на оскарження бездіяльності щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину розпочався 27.01.2020 року, а закінчився 05.02.2020 року.

За змістом ст.117 КПК України поновлення процесуального строку допускається за наявності відповідного клопотання в разі пропущення його з поважних причин.

Апеляційні доводи скаржника ОСОБА_6 про початок обчислення строку оскарження з 17.03.2020 року, коли вона отримала довідку, є неспроможними, оскільки таке тлумачення перебігу строку не передбачене кримінальним процесуальним законом.

Повернення скарги ОСОБА_6 у зв`язку із пропуском встановлених КПК України строків звернення до суду за відсутності клопотання про поновлення цього строку, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в апеляційній скарзі.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати: на користування правом отакий спосіб, і до такої міри, що: саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що порушень прав ОСОБА_6 на доступ до правосуддя не встановлено, в зв`язку з чим ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою, такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_6 про скасування довідки за результатами розгляду звернення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР повернуто, у зв`язку із пропуском строків, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: