ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/356/20 Справа № 185/1117/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000268 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Українське Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не відпади та продовжують існувати, окрім того, ОСОБА_8 вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знаходячись на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню.
Також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показів та відмови від показів взагалі.
Крім того, ОСОБА_8 вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України.
Доводи про те, що підозрювана сама викликала поліцію є необгрунтованими, оскільки слідчий суддя не врахував того факту, що злочин було вчинено о 21.30 годин, де о 21.32 годин ОСОБА_8 зателефонувала своєму приятелю ОСОБА_9 та попросила приїхати, а на лінію 102 підозрювана зателефонувала лише о 00.19 годин, що не свідчить про те, що вона намагалась надати якусь допомогу потерпілій.
Таким чином, в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваної ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 18.04.2020 року, з покладанням на неї обов`язків: - не покидати місце проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 в період з 18 години до 06 години наступного дня; - прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури, органу досудового розслідування, залежно від стадії кримінального провадження; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Також при вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_8 має п`ятьох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у декретній відпустці, доглядає за дітьми, з сусідами не конфліктує.
Крім того, ОСОБА_8 раніше не судима, сама повідомила про вчинення злочину, викликала працівників поліції, давала свідчення про обставини вчинення нею злочину, приймала участь у слідчому експерименті з відтворення події злочину, жодним чином не намагалася перешкоджати кримінальному провадженню.
Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, і водночас надання їй можливості завершити грудне вигодовування молодшої дитини, вирішити питання щодо влаштування дітей на випадок призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.
Так, відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Згідно із наданими до клопотання матеріалами, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочині підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду місця події; - протоколом огляду речей потерпілої ОСОБА_10 ; - лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 ; - протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що об`єктивно існують ризики, а саме можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
При цьому слідчим суддею обгрунтовано не встановлено наявність такого ризику як можливість підозрюваною перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявність цього ризику.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також особу підозрюваної, яка має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у декретній відпустці, доглядає за дітьми, з сусідами не конфліктує, раніше не судима, повідомила про вчинення злочину, викликала працівників поліції, давала свідчення про обставини вчинення нею злочину, приймала участь у слідчому експерименті з відтворення події злочину, жодним чином не намагалася перешкоджати кримінальному провадженню.
Доводи прокурора щодо вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину не є безумовною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення особи від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Твердження прокурора про те, що злочин було вчинено о 21.30 годин, а ОСОБА_8 лише о 00.19 годин зателефонувала на лінію 102, що не свідчить про те, що вона намагалась надати якусь допомогу потерпілій є безпідставним, оскільки з рапорту інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 17.02.2020 року вбачається, що 17.02.2020 року о 00.19 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявницею, якою є ОСОБА_8 , було повідомлено про вбивство своєї матері ОСОБА_10 ножем в грудну клітину через сварку, яка також зазначала, що вона намагалася реанімувати матір, не знає чи жива матір, чи померла, та просила приїхати поліцію (а.п. 5).
Посилання прокурора на те, що підозрювана вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим наявна обставина, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає передчасним, оскільки наявність чи відсутність у підозрюваної стану алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину може бути перевірено судом під час розгляду кримінального провадження по суті, та, при встановлені такої обставини, вона може враховуватися судом як така, що обтяжує покарання при ухваленні вироку.
Колегія суддів вважає, що встановлені судом ризики разом із з урахуванням особи підозрюваної, яка має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, позитивно характеризується не є достатніми для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останньої ризиків, з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.
Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно із ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.

При цьому, також приймається до уваги, що з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4