Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1891/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №274/1891/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 обчислено з 17 лютого 2020 року.
Зараховано ОСОБА_8 до строку покарання час тримання його під вартою з 20 лютого 2019 року до 16 лютого 2020 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 20 лютого 2019 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував поряд з будинком № 4 по провулку Косогірському в м. Бердичеві, куди прийшов з потерпілим ОСОБА_9 під приводом справляння природних потреб.
В цей час та місці ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_8 наніс близько п`яти ударів ногами в область голови та тулуба ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, крововиливів на повіках лівого ока, в склеру лівого ока, верхньої губи, на лівій щоці, подряпин в ділянці чола, саден в ділянці чола, в лівій тім`яній ділянці голови, на долонній поверхні правої кисті, в ділянці підборіддя, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я.
Після цього ОСОБА_8 заволодів належним потерпілому ОСОБА_9 майном, а саме мобільним телефоном «ZTE Blade А6», вартістю 3000 грн., який знаходився в силіконовому чохлі, вартістю 250 грн., та був споряджений сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 25 грн., внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3275 грн. та з місця вчинення злочину зник.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_8 визнається винуватим, передбачена ч.1 ст.186 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати або змінити вирок шляхом призначення йому більш м`якого покарання за ч.1 ст.186 КК України, оскільки покарання призначене судом першої інстанції є невідповідним тяжкості правопорушення та його особі. При цьому, вважає, що суд першої інстанції під час розгляду провадження допустився однобічності та неповноти судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. Звертає увагу, що судом не встановлено пом`якшуючих обставин що не відповідає дійсності, як і не враховано належно й дані, які характеризують його особу. Також, звертає увагу на проведену під час досудового розслідування експертизу відносно перебування його у стані сильного душевною хвилювання на момент вчинення правопорушення, що фактично неможливо пов`язати лише з перебуванням його в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки, це пов`язано виключно з превентивною поведінкою потерпілого, хоча це судом залишено без належної уваги.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, в вирок суду першої інстанції без зміни. При цьому, звертає увагу, на фактичне заперечення вини обвинуваченим, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність ряду обтяжуючих покарання обставин, та на характеризуючі дані відносно особи обвинуваченого. Наголошує, що судом першої інстанції об`єктивно, а також в достатній мірі досліджено та враховано всі ті обставини, що впливають на вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_8 за скоєне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який просив вирок залишити без змін, доводи обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку є обов`язковим відповідне зазначення формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; тощо.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_8 вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Як убачається із вступної частини оскаржуваного вироку, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфікувались за ч.1 ст.187 КК України, тобто, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
За результатами судового розгляду кримінального провадження №274/1891/19, судом першої інстанції перекваліфіковано пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_8 з ч.1 ст.187 КК України на ч.1 ст.186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Разом з цим, всупереч вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не вказав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним саме за ч.1 ст.186 КК України, із чітким зазначенням способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а лише формально навів (констатував) перебіг подій, які мали місце за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_12 . При цьому, встановлені судом у вироку таким чином фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не дають можливості визначитись із конкретною кваліфікацією дій обвинуваченого, така мотивувальна частина вироку за змістом має суперечливий характер та не носить характеру правової визначеності та категоричності.
Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ч.1 ст.186 КК України, при призначенні покарання останньому, безпідставно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення як тяжкого, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Вище зазначені порушення вимог КПК України, суд апеляційної інстанції вважає істотними та такими, що дають підстави для скасування вироку і призначення нового судового розгляду відповідно до положень ст.9 ч.6, 8, 9, 17, ст.411, ч.1 ст.412, ст.415 КПК України, у зв`язку чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду необхідно суворо дотримуватись вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази та дати їм належну оцінку у рішенні, уникнувши у ньому протиріч та не дотримання вимог матеріального та процесуального закону, тобто ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване судове рішення.
У зв`язку з необхідністю скасування вироку, апеляційним судом розглянуто питання щодо необхідності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Оцінивши сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: надану досудовим розслідуванням інформацію щодо здобутих у кримінальному провадженні доказів, тяжкість покарання, визначеного санкцією статті обвинувачення, дані про особу ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість з боку обвинуваченого ухилитися від суду, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження №274/1891/19 в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 серпня 2020 року.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :