Справа № 755/3140/19
№ 1-кп/755/263/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010941 від 29.11.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неофіційно працюючого вантажником, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним
Приблизно о 01 годині 00 хвилин, 29 листопада 2018 року, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 проходили поруч з будинком № 14 по вул. Бойченка у м. Києві. Під час прогулянки ОСОБА_4 побачив раніше невідому йому ОСОБА_8 , яка працюючи двірником, посипала сіллю лід. ОСОБА_4 розпочав розмову із ОСОБА_8 , яка переросла у словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_8 . Реалізуючи свої злочинні наміри, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_4 взяв у праву руку предмет колюче-ріжучої дії та умисно наніс ОСОБА_8 удар в область грудної клітки, у результаті чого, спричинив останній тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа. У подальшому, ОСОБА_8 , з отриманими внаслідок дії ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями, було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де надано кваліфіковану медичну допомогу.

Згідно з висновком експерта № 2215/е від 04.01.2019 року, під час первинного звернення 29.11.2018 року о 01 год. 30 хв. по медичну допомогу у ОСОБА_8 (з урахуванням проведених оперативних втручань) було виявлено таке тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки: колото-різана рана «U» - подібної форми, краї рівні, 13х0,5 (см), діаметром до 5 (см) над грудинно-ключичним зчленуванням справа, від якої спрямований рановий канал, що проходить у напрямку спереду назад, справа наліво, зверху вниз, з пошаровим ушкодженням шкіри та м`яких тканин, м`язів, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується. Судово-медичним критерієм оцінки ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження, є критерії небезпеки для життя (проникаючий характер поранення грудної порожнини), а тому, виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 1.5., 2.1.2 та 2.1.3/й «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України не визнав і дав показання, що напередодні 29 листопада 2018 року, ввечері, у компанії із семи осіб, зокрема разом із ОСОБА_10 , вживали алкогольні напої у під`їзді № 1 за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 22 години 00 хвилин приїхали працівники поліції на виклик сусідів із другого поверху, що поскаржились на шум, тому їх вигнали з під`їзду. Зазначив, що за цілий день випив майже пляшку горілки та келих вина, але потім не вживав. Далі, він разом з ОСОБА_10 перебували біля вказаного під`їзду, де з ними був ще сусід, з яким вони спілкувалися, після чого, він разом із ОСОБА_10 пішли на зупинку громадського транспорту, що знаходиться по вул. Бойченка, де остання зайшла до магазину, щоб попросити товар у борг, але їй відмовили, тому вони вирішили повернутися. Дорогою назад, ОСОБА_10 голосно говорила, що напевно почула потерпіла, яка тоді посипала лід сіллю, та, начебто, зробила зауваження ОСОБА_10 , але він це зрозумів не відразу, а лише тоді, коли ОСОБА_10 почала скаржитись потерпілій, що остання мало посипала сіллю лід, після чого, почала відкрито сваритися з нею. Хвилини дві вони кричали одна на одну. Показав, що до потерпілої, яку побачив тоді вперше, він не говорив і не підходив, між ними була певна відстань, до потерпілої підходила ОСОБА_10 , а він стояв на місці. Конфлікту між ним і потерпілою не було, так само як не було конфлікту із ОСОБА_10 . Зазначив, що загалом, потерпіла була у полі його зору хвилини 2-3, доки остання розмовляла із ОСОБА_10 . Далі, він запропонував ОСОБА_10 піти до під`їзду, але остання відповіла, що піде спати у двірницьку. Про що ОСОБА_10 розмовляла із потерпілою, коли він пішов до під`їзду йому не відомо, більше він потерпілу не бачив. Згодом, ОСОБА_10 пішла за ним, він спустився до неї з під`їзду та, окрім цього, зазначив, що потім ще декілька разів виходив на вулицю у пошуках цигарок, але і тоді потерпілої він не бачив. Пізніше, до двірницької, де він тоді знаходився, зайшли працівники поліції та затримали його. Окрім того, зазначив, що вони носили з собою у рюкзаку викрутки, але саме в той час, викрутки у нього при собі не було, оскільки вона постійно була саме у рюкзаку ОСОБА_10 .

Оцінка суду
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо не визнання своєї провини у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілої та свідка, які попереджались про кримінальну відповідальність, а саме:

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що до події з обвинуваченим ні в яких стосунках не перебувала. 28 листопада 2018 року вона, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 14, працювала двірником десь до 23 години 00 хвилин, після чого, пішла вечеряти. Поруч біля будинку, де остання прибирала, знаходиться бювет, до якого, близько опівночі, вона пішла посипати доріжки сіллю. У цей час, вона чула голоси чоловіка і жінки, що перебували на дорозі поруч, та спочатку не звернула увагу на них. Згодом, до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_4 та попросив цигарку, на що вона відповіла, щоб він зачекав поки вона закінчить роботу і винесе йому цигарку. Зокрема, зазначила, що жінка, що перебувала з обвинуваченим, залишилась стояти на дорозі неподалік. Окрім того, зазначила, що, на її думку, обвинувачений був не тверезий, вживав багато нецензурної лексики, говорив, що вона погано виконує свою роботу, на що вона відповіла, що скільки їй дають солі, стільки вона і сипле, при цьому додала, що в такий час треба сидіти вдома. Пояснила, що вона була втомлена, тому могла нецензурною лайкою сказати обвинуваченому, щоб йшов геть. У цей момент, вона саме закінчувала досипати сіль, була відвернута обличчям від обвинуваченого та, коли вона обернулась до нього, підняла голову, відчула різкий біль в області грудної клітини та їй здалось, ніби це ніж. У неї почала текти кров, якою вона почала захлинатися, відчувала хрипи в горлі. Перебуваючи у шоковому стані, вона не звернула увагу куди направився обвинувачений, але зрозуміла, що треба когось покликати на допомогу, можливо викликати швидку, але у неї на мобільному телефоні не було грошових коштів, а сам телефон знаходився далеко. Окрім того, зазначила, що її цивільний чоловік уже на той час відпочивав та вона знала, що двірник на ім`я ОСОБА_11 ще не спав, тому вирішила побігти до будинку, що знаходився близько 50 метрів від місця події. Прибігши на місце, її побачив двірник на ім`я ОСОБА_11 , почав розпитувати, що сталось, а вона натомість показала рану та повідомила, що її необхідно перев`язати, тому ОСОБА_11 викликав швидку, а вона попросила його розбудити її цивільного чоловіка та розповісти про подію. Через якийсь час, приїхала швидка і поліція, яким вона розповіла, що сталось та описала особу, яка завдала їй удар. Зазначила, що поки її оглядали у кареті швидкої допомоги, метрів за 20-30 від авто, стояли якісь жінка і чоловік. У подальшому, хвилин через 15, перебуваючи в кареті швидкої, поліцейські показали їй обвинуваченого ОСОБА_4 , якого вона відразу впізнала, після чого, її повезли до лікарні. Крім того, показала, що як відразу, і під час досудового розслідування, так і в залі суду, вона чітко впізнає обвинуваченого ОСОБА_4 , як саме особу, яка нанесла їй тілесне ушкодження. Зокрема, зазначила, що, на її думку, обвинуваченому необхідно призначити міру покарання, пов`язану з позбавленням волі;

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_12 показав, що до події з обвинуваченим ні в яких стосунках не перебував. 28 листопада 2018 року, близько опівночі, він спав у двірницький, де проживав разом із знайомим двірником ОСОБА_13 , прізвища якого не знає. У ніч події, його розбудив двірник ОСОБА_11 та біля під`їзду була швидка, яку і викликав останній. Він прокинувся та пішов до карети швидкої, де лікарі саме оглядали потерпілу та він бачив у неї поранення в області горла, пляму крові спереду на одязі і остання розповіла, що коли вона посипала на вулиці доріжки сіллю, до неї підійшов чоловік, попросив у неї сигарету, почав говорити, що вона погано посипала лід сіллю, на що вона відповіла, можливо, у грубій формі, щоб чоловік пішов геть, у результаті чого, їй завдали тілесні ушкодження. Зазначив, що, коли на місце приїхали працівники поліції, то потерпілій показали чоловіка, на якого вона відразу вказала, як на нападника;

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_14 показав, що у момент події він перебував на службі разом із поліцейськими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і вночі отримали повідомлення від чергового про тілесні ушкодження на вул. Бойченка, номер будинку не пам`ятає. Хвилин за 5 вони прибули на місці, де вже знаходилась карета швидкої допомоги, всередині якої перебувала жінка, тобто потерпіла, з пораненням в області грудей. Потерпіла говорила, що вона бачила чоловіка і жінку, схожих на осіб без постійного місця проживання, і її хтось ударив ножем. Далі, вони відпрацювали прилеглу територію та десь за 30 хвилин виявили у підсобному приміщенні одного з будинків на відстані близько 200-300 метрів від карети швидкої чоловіка та жінку, яких привели до потерпілої. Безпосередньо він підводив чоловіка до катери швидкої, де знаходилась потерпіла, і остання впізнала та вказала, що саме цей чоловік ударив її. На місці події вони перебували до приїзду слідчо-оперативної групи. Крім того, показав, що у чоловіка, на якого показала потерпіла, були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю, хитка хода.

Суд, оцінює показання потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 як належні та достовірні, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- рапортом старшого сержанта полку поліції особливого призначення ГУ Національної поліції у м. Києві, з якого вбачається, що 29.11.2018 року, працюючи по ОГП в Дніпровському районі в м. Києві в складі ГШР «Резус-107», о 01 годині 26 хвилин, прибувши на місце виклику про ножове поранення за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 14, було виявлено громадянку ОСОБА_8 , в якої було виявлено ножове поранення в області груді, яка пояснила, що деякий час назад у неї виник конфлікт з невідомим чоловіком та жінкою, після чого, чоловік ударив гострим предметом у груди та пішли у невідомому напрямку (т. 1 а.п. 203);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.11.2018 року, яким прийнято усну заяву від ОСОБА_8 , з якого вбачається, що 29.11.2018 року о 01 годині 20 хвилин, по вул. Бойченко, 14 в м. Києві невідомий чоловік завдав тілесні ушкодження та фізичного болю (т. 1 а.п. 204-205);

- протоколом огляду місця події від 29.11.2018 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється асфальтована ділянка місцевості, яка знаходиться на відстані 15 метрів від першого під`їзду будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , біля кювету, ділянка вкрита сніговим покривом, слідів правопорушення та слідів крові на вищевказаній ділянці не виявлено. Біля першого під`їзду вищевказаного будинку на відстані 1 метра ліворуч від входу в під`їзд, виявлено особу чоловічої статі, який представився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був одягнений у темно-синю куртку, штани темного кольору та черевики синього кольору. Біля вищевказаного чоловіка на підлозі на відстані приблизно 1 метра ліворуч від входу у під`їзд виявлено металеву викрутку з дерев`яною коричневою ручкою, яку було виявлено та вилучено до паперового конверту коричневого кольору, який було опечатано печаткою для пакетів та завірено підписами понятих. Також, на вищевказаній ділянці виявлено особу жіночої статі, яка представилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.п. 206-209);

- протоколом огляду місця події від 01.02.2019 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення гардеробу КМКЛШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3. Приміщення гардеробу знаходиться у підвалі будівлі. Вхід до приміщення здійснюється через дерев`яні двері. У приміщенні зліва та справа знаходяться речі. Далі, знаходиться робоче місце гардеробниці (стіл). На столі лежить копія квитанції про прийом одягу, речей, цінностей № 24941, на якій міститься напис «28 листопада 2018. ОСОБА_8 Светр (сірий), светр (кофейний). Все б/у». Також на столі знаходиться жіночий светр бежевого кольору з глибоким вирізом на шиї. На шиї та на нижній передній частині, під рукавом, містяться плями бурого кольору. Із правої сторони, на шиї знаходиться отвір довжиною 3 см. Вказаний светр одягнутий поверх сірого светра жіночого. На вказаному светрі на передній частині на грудях, ближче до шиї, посередині правіше знаходиться пошкодження, вище яких знаходяться плями бурого кольору. На светрі під правою та лівою знаходяться пошкодження на швах розміром 2 см. Вище вказані светри вилучені та поміщені до двох поліетиленових пакетів. Також вилучено копію квитанції про прийом одягу (т. 1 а.п. 211-213);

- протоколом огляду місця події від 20.02.2019 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду місця події є ділянка місцевості, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 14. Ділянка розміром 10х10 метрів. На ділянці знаходиться «бювет», який складається із чотирьох колон, під бюветом встановлена покрівля. Біля бювету викладені тротуарні плити, також з двох сторін знаходяться лавочки. З лівої сторони від ділянки знаходиться житловий будинок №14. Із правої сторони від бювету знаходиться житловий будинок №12. Під час огляду місця події слідів скоєння кримінального правопорушення виявлено не було (т. 1 а.п. 216); однак, це вказує на місце вчинення кримінального правопорушення;

- довідкою міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва № 12734 від 29.11.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 прибула у відділення з проникаючим колото-різаним проникненням грудної клітини справа (т. 1 а.п. 217);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2018 року та довідкою до протоколу за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що впізнає чоловіка під номером один. На фотознімку під номером «один» зображений громадянин ОСОБА_4 , 1977 р.н., а на інших фотознімках зображені сторонні особи (т. 1 а.п. 218-221);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , відеозапис якого було переглянуто у судовому засіданні за участю усіх учасників судового провадження, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 розповіла та показала на місці події обставини події, що відбулася 29.11.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 розповіла, що приблизно о 01 годині 00 хвилин, вона посипала сіллю біля бювету. У цей час, до неї підійшов невідомий чоловік та попросив цигарку, разом з ним була жінка, яка до потерпілої не підходила, знаходилась на відстані близько 10 метрів. ОСОБА_8 відповіла, що при собі у неї немає цигарки та вона може сходити додому взяти, оскільки живе поряд. Чоловік сказав, що вона погано посипає сіллю, що вони падають. ОСОБА_8 відповіла, що мало видають солі та нагнулась далі посипати. Потім чоловік смикнув її за ліву руку, а ОСОБА_8 у грубій формі «та йдіть ви у баню», потім підняла голову, повернулась до чоловіка та відчула удар у груди з правої сторони біля шиї. Як саме був нанесений удар, вона не бачила, не бачила предмет, яким було нанесено удар. Після цього, ОСОБА_8 , побігла до будинку АДРЕСА_3 покликати знайомого на прізвисько ОСОБА_18 , щоб той викликав швидку. Він викликав швидку та покликав її чоловіка. Потім приїхали швидка та поліція. Поліцейським ОСОБА_8 розповіла про подію, описала чоловіка та вони його відразу затримали і показали їй, а вона його впізнала, коли була у швидкій. Після цього, її забрала швидка допомога. Куди пішов чоловік після того, як наніс удар ОСОБА_8 , вона не бачила (т.1 а.п. 222-225);

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги №111А від 29.11.2018 року, складеної відносно ОСОБА_8 , з якої вбачається попередній діагноз - колото-різана рана грудної клітини (т. 1 а.п. 229);

- висновком експерта № 2215/е від 04.01.2019 року, з якого вбачається, що під час первинно відомого звернення 29.11.2018 року о 01 годині 30 хвилин по медичну допомогу у ОСОБА_8 (з урахуванням проведених оперативних втручань) було виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, (як визначили клінічні лікарі U-подібної форми, краї рівні, 13х0,5 (см), діаметром до 5 (см)) над грудинно-ключичним зчленуванням справа, від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку спереду дозаду, справа наліво, зверху вниз, з пошаровим ушкодженням шкіри та м`яких тканин, м`язів, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується. Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилось за рахунок однократної ударної дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа). Утворення виявленого тілесного ушкодження за рахунок падіння на площину виключається. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.п. 232-236);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 29.11.2018 року, з якого вбачається, що було проведено відбір зразків нігтів з лівої і правої руки, та змиви з лівої і правої руки у підозрюваного ОСОБА_4 для послідуючого порівняльного експертного дослідження (т. 2 а.п. 1);

- висновком експерта № 091-23-2019 від 18.01.2019 року, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні викрутки (об.1-3) кров та клітини з ядрами не знайдені (т. 2 а.п. 10-12);

- висновком експерта № 071-5-22019 від 19.02.2019 року, з якого вбачається, що пошкодження на светрі потерпілої ОСОБА_8 , за своїми морфологічними особливостями являється: колото-рубленим, яке утворилось від однократної дії предмета, який мав у своїй характеристиці колюче-рублячі властивості (наприклад, долото, викрутка та ін.). Будь-яких сторонніх нашарувань та включень, в ділянці пошкодження не виявлено. Окрім того, навколо пошкодження на светрі виявлений підвищений рівень вмісту кальцію та заліза, у вигляді лінії, по нижньому краю основного пошкодження. В результаті експериментально-порівняльного дослідження істинного пошкодження на светрі з експериментальним, яке було утворено викруткою, що була надана на експертизу, шляхом їх співставлення за відібраними груповими ознаками несуттєво відрізняються за своєю морфологічною характеристикою, являються колото-рубленими, та могли бути утворені від однократної ударної дії, викруткою, що була надана на експертизу. Таким чином, колото-рублене пошкодження на светрі потерпілої ОСОБА_8 , могло бути утворено викруткою, що була надана на експертизу (т. 2 а.п. 13-21);

- постановою про визнання та зберігання речових доказів, а саме: вилучену 29.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , викрутку та вилучені 01.02.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, два жіночих светри, визнано речовими доказами (т. 2 а.п. 22).

Окрім того, відповідно до листа Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що згідно із актовим записом №1396 ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.п. 141-142).

Тому, за згодою учасників кримінального провадження, які не заперечували щодо такого, у судовому засіданні було переглянуто відеозапис слідчого експерименту від 29.11.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 , яка була допитана під час досудового розслідування у судовому засіданні, у порядку ст. 225 КПК України, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 на місці події за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 14, розповіла та показала обставини події, які відбулись 29.11.2018 року. Так, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_4 збирали пляшки та пили горілку, потім замерзли та пішли в під`їзд АДРЕСА_4 . Потім, люди викликали поліцію та працівники поліції їх вигнали з будинку. Вийшовши з під`їзду, ОСОБА_10 почала сваритися із ОСОБА_4 біля лавки. Потім вони пішли в сторону будинку № 14 по вул. Бойченка. Пройшовши трохи, вони зустріли невідому їм жінку, яка зробила зауваження, що вони голосно сваряться. Після цього, ОСОБА_10 розвернулась та пішла до під`їзду, зайшла в приміщення сміттєзбірника, який знаходиться ліворуч від входу у під`їзд. У цей час, ОСОБА_4 та жінка залишались стояти. Потім, приблизно через 10 хвилин, до приміщення сміттєзбірника зайшов ОСОБА_4 та ліг біля неї спати. Приблизно через 15 хвилин приїхала поліція та вони їх звідти вивели. На запитання слідчого, чи були з ним колючо-ріжучі предмети, ОСОБА_10 відповіла, що з ним була викрутка, яку вони носили по черзі. В той день, здається їй, носив її ОСОБА_4 . Вказану викрутку вилучили працівники поліції перед входом в приміщення сміттєзбірника (т. 1 а.п. 237-244).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Що стосується доказів сторони обвинувачення, а саме - висновку експерта № 081-6-2019 від 11.01.2019 року, з якого вбачається, що на наданих на дослідження змивах з правої та лівої рук ОСОБА_4 (об. № № 1, 2) кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (т. 2 а.п. 2-4); висновку експерта № 091-22-2019 від 18.01.2019 року, з якого вбачається, що: 1. Згідно завіреної штампом та підписом слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_19 ксерокопії виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 24941/2531 від 29.11.2018 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, кров потерпілої ОСОБА_8 належить до групи А (ІІ) ізосерологічної системи АВО (Згідно ст. 69 КПК України). 2. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук (об. 1, 2) підозрюваного ОСОБА_4 кров не знайдена. Виявлені клітини букального епітелію особи чоловічої генетичної статі, які містять антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Цитологічні дані за наявності клітин жінки не отримані. Отже, походження клітин в об. 1, 2 можливе від чоловіка/чоловіків, якому/яким властиві антигени А і Н по системі АВО, і виключається від потерпілої ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 5-9), то суд, не бере їх до уваги, у розумінні ст. 91 КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки ці докази, таких обставин не містять.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, за винятком висновків експерта № 081-6-2019 від 11.01.20119 року та № 091-22-2019 від 18.01.2019 року, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, а позиція обвинуваченого ОСОБА_4 обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності за тяжкий злочин.

Зокрема, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у тому, що він своїми діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є доведеною, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначення покарання
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, ця обставина підтверджується показами свідків, потерпілої, зокрема, обвинувачений також вказував, що напередодні вжив майже пляшку горілки та десь келих вина.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, наявності обставини, що обтяжує покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав, у скоєному не розкаявся, будь-якої допомоги потерпілій не надано), суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення обвинуваченими нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 29 листопада 2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 4 582 грн. 30 коп.: за проведення судово-медичної експертизи (цитологічної) № 091-23-2019 від 18.01.2019 року в розмірі 2963 гривні 20 копійок; судово-медичної експертизи № 2215/Е від 04.01.2019 року в розмірі 1619 гривень 10 копійок.

Вартість за проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи № 081-6-2019 від 11.01.2019 року в розмірі 1140 гривень 00 копійок; судово-медичної (цитологічної) експертизи № 091-22-2019 від 18.01.2019 року в розмірі 2296 гривні 20 копійок віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 19.02.2019 року; DVD-R диск з аудіозаписами викликів швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 від 29.11.2018 року, DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 29.11.2018 року та DVD-R диск із відеозаписом допиту свідка ОСОБА_10 в порядку ст. 225 КПК України від 30.11.2018 року, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах;

- викрутку та два жіночих светри, що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя