Дата документу 22.06.2020 Справа № 311/1567/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1567/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/675/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Василівського районного суду Запорізької області),
захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Василівського районного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатки Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого початкову освіту, не працюючого, інваліда дитинства 2 групи, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 липня 2020 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 17 травня 2020 року приблизно о 19 год. 40 хв., знаходячись в дворі на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у руках металеве відро, умисно наніс ним ОСОБА_10 не менше одного удару в область волосистої частини голови, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого втиснутого перелому лівої тім`яної кістки, забою мозку та набряку мозку, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та від яких о 18 годині 50 хвилин 18 травня 2020 року у реанімаційному відділенні КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Василівської районної ради Запорізької області, настала біологічна смерть ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

18 травня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 6-7).

19 травня 2020 року о 19 годині 48 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 27-29).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявному ризику.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що приходячи до висновку про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя абстрактно послався на те, що ОСОБА_7 офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх осіб не має, характеризується негативно.

Разом з тим, в ухвалі суду не наведені докази наявності вказаного ризику, а також в порушення вимог ст. 196 КПК України відсутні докази недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має психічне захворювання, перебуває на обліку у психіатра, самостійно повідомив про вчинений злочин, сприяв слідству, не бажає переховуватись, не має закордонних паспортів, не буде порушувати умови цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що цілодобовий домашній арешт унеможливить вплив ОСОБА_7 на свідків та експертів, перешкоджанню встановленню істини у справі, виключить можливість знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають значення по справі, а носіння електронного засобу контролю та постійний контроль з боку працівників Національної поліції України буде запобігати ризику переховування.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який рішення суду вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існує передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступень можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Такі ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, або вже вчинював такі дії, як посилається апелянт, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Так, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства до особи та наслідком якого є настання її смерті, суворість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину доводить наявність істотного ризику того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому від суду, чим перешкоджати кримінальному правопорушенню.

Доводи захисника підозрюваного з приводу того, що слідчий суддя не встановив наявність такого ризику, є безпідставним та суперечить змісту ухвали.

Наявність постійного місця проживання не виключає повністю існування ризику переховування, а є лише однією з обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Твердження адвоката про те, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, має психічне захворювання, перебуває на спеціалізованому медичному обліку, самостійно завив про вчинене ним кримінальне правопорушення, сприяє на цей час слідству і запевняє що не буде порушувати умові цілодобового арешту в разі застосування такого запобіжного заходу фактично враховані слідчим суддею при визнанні недоведеним ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, але не спростовують наявність ризику переховування.

Разом з тим відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо літньої особи, яка є його сусідом, на переконання колегії суддів об`єктивно вказують, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наведені вище обставини у своїй сукупності разом із тяжкістю можливого покарання свідчать про недостатність на початковому етапі кримінального провадження застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Не визначення розміру застави слідчим суддею як альтернативного запобіжного заходу узгоджується із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
За наведеного доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4