Справа№ 308/3379/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 )
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 )
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
перекладачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30000476 від 14.02.2019 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гарбія (Мухафаза), громадянина Арабської Республіки Єгипет, єгиптянина за національністю, тимчасово не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) близько 20 год. 00 хв., 13 лютого 2019 року, перебуваючи неподалік будівлі № 52 на проспекті Свободи в м. Ужгороді, Закарпатської області, з метою з`ясування обставин з приводу переслідування невідомими особами його знайомої, громадянки України ОСОБА_12 , підійшов до потерпілого ОСОБА_13 та його товариша гр. Республіки Індії ОСОБА_14 умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив їх руками за верхній одяг та силою почав штовхати та арки вищезазначеного будинку, де дістав з кишені невстановлений досудовим розслідуванням предмет, ззовні схожий на ніж, та наніс один удар в область ділянки ребер, зліва потерпілого, ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) заподіявши йому відповідно до висновку експерта № 56 від 12 березня 2019 року, тяжке тілесне ушкодження, після чого покинув місце вчинення злочину у невідомому напрямку.
Згідно висновку експерта № 56 від 12 березня 2019 року на моменту судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді : рани на шкірних покривах передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 8 ребра ближче до середньо-ключичної лінії.
Згідно даних медичної документації у нього вичавлено: «Проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітки. Лівобічний гемоторакс».
Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок одноразової дії гострого краю колото-ріжучого предмету, типу клинка ножа. При цьому в моменту отримання тілесних ушкоджень потерпілий, найбільш імовірно, знаходиться у вертикальному або близькому до нього положенні, повернути передньою поверхнею тіла до джерела спричинення.
Виключена можливість спричинення даних тілесних ушкоджень його ж власною рукою, або ж в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 13.02.2019 і не суперечать обставинам справи.
Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п.2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав, жалкує про вчинене.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена повністю.
Cуд вважає, що вина в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується сукупністю наступних зібраних доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) в судовому засіданні пояснив, що 13.02.2019 року ввечері він пішов зі своїм другом ОСОБА_14 до магазину що навпроти готелю «Закарпаття» щоб придбати курицю. Ззаду на нього накинувся невідомий йому чоловік та вдарив його ножем. За що він на нього накинувся він не знає. Чоловік що на нього накинувся є обвинувачений.
Свідок ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) у судовому засіданні ствердив, що він та його друг ОСОБА_13 йшли до магазину напроти гот. Закарпаття, щоб придбати курицю. Вони не знали що за ними іде обвинувачений та у нього є ніж. Про те, що у обвинуваченого був ніж йому повідомив ОСОБА_13 . Згодом обвинувачений ззаду накинувся з ножем на його друга ОСОБА_13 . За що обвинувачений на нього накинувся він не знає.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що 13 лютого 2019 року вона повертаючись з роботи додому на проспекті Свободи в м. Ужгороді помітила як позаду неї йшли двоє невідомих їй чоловіків. Раніше, кілька днів потому вона, повертаючись додому після роботи, також помітила що за нею слідують, ті ж самі двоє невідомих їй чоловіків. Даних осіб вони впізнала, оскільки вони відвідували магазин в якому вона працює. Про дану подію повідомила ОСОБА_4 з яким працює в одному й тому ж магазині. Потім почула крик ОСОБА_4 , який крикнув щоб вона йшла додому. Побачила бійку та побігла додому.
Згідно з рапортом пом. чергового Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 3119 від 13.02.2019 як: інші тілесні ушкодження. В результаті встановлено, що 13.02.2019 р. зі служби 102, про те, що 13.02.2019 р. від лікаря Ужгородської ЦМКЛ надійшло повідомлення про те, що до них в травмпункт каретою ШМД з готелю «Закарпаття» доставлено гр. Індії ОСОБА_17 діагнозом «колото-різана рана ділянки реберної дуги зліва».
Згідно з рапортом пом. Чергового Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_18 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 3169 від 14.02.2019 як: інші тілесні ушкодження. В результаті встановлено, що 14.02.2019 р. отримано повідомлення зі служби 102 про те, що 14.02.2019 р. у міський травмпункт працівники поліції доставили ОСОБА_4 .
З протоколу огляду місця події від 13.02.2019 року та ілюстративної таблиці до нього, розпочатого о 21.20 год. та закінченого о 22.20 год., вбачається, що огляд проводиться за адресою м Ужгород, вул. Грибоєдова, 20, в реанімаційному відділенні, де об`єктом огляду є верхній одяг серед якого майка білого кольору та кофту чорного кольору, куртку чорного кольору, належні ОСОБА_19 . На майці наявні сліди рідини бурого кольору. На кофті нижче від надпису Winer Guard та на куртці чорного кольору, наявний отвір вертикальної форми, довжиною 1,5 см.
З протоколу огляду місця події від 14.02.2019 року та таблиці до нього, розпочатого о 10.15 год. та закінченого о 10.5 год., вбачається, що огляд проводився за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 52, об`єктом огляду є прохід від тротуару пр. Свободи, яки веде до будинку АДРЕСА_2 . При огляді тротуарної плитки якою укладено прохід слідів речовини бурого кольору зовні схожі на кров виявлено не було.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2019 року слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 , при природному та штучному змішаному освітленні, у присутності двох понятих, провів пред`явлення для впізнання. Перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_14 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання свідок ОСОБА_14 відповів, що особу чоловічої статі, яка 13.02.2019 перебуваючи неподалік магазину (м`ясного) на пр.. Свободи, в м. Ужгороді за допомогою ножа спричинила його товаришу ОСОБА_21 тілесні ушкодження впізнати зможе по характерній рисі обличчя. На запитання, чи впізнає він когось серед пред`явлених йому осіб за візуальним спостереженням, свідок ОСОБА_14 заявив, що впізнав особу чоловічої статі, яка знаходиться четвертою по рахунку з ліва на право та тримає аркуш паперу під № 52, а саме цей чоловік 13.02.2019 року за допомогою ножа поранив його товариша ОСОБА_21 , що мало місце неподалік мясного магазину на пр. Свободи, в м. Ужгороді. Як встановлено судом, на фотознімку за № 2 зображений обвинувачений ОСОБА_4 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2019 року слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_20 , при природному та штучному змішаному освітленні, у присутності двох понятих, провів пред`явлення для впізнання. Перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілого ОСОБА_21 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання потерпілий ОСОБА_21 відповів, що особу чоловічої статі, яка 13.02.2019 перебуваючи неподалік магазину (м`ясного) на пр.. Свободи, в м. Ужгороді за допомогою ножа спричинила йому тілесні ушкодження впізнати зможе по характерній рисі обличчя. На запитання, чи впізнає він когось серед пред`явлених йому осіб зображених на фотознімках потерпілий ОСОБА_21 заявив, що впізнав особу чоловічої статі, яка зображена на фотознімку № 4, що розташована четвертим по рахунку з ліва на право, а саме цей чоловік 13.02.2019 року спричинив йому ножові поранення. Як встановлено судом, відповідно до довідки про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання потерпілому ОСОБА_21 від 25.02.2019 лютого на фотознімку за № 4 зображений обвинувачений ОСОБА_4 .
З протоколом предмету огляду від 26.02.2019 року та ілюстративними таблицями до нього, об`єктом огляду є односторонній оптичний диск, на якому знаходяться два відео файли: - «ch07_3638» розміром 0,99 ГБ (1 065 533 440 байт); - «ch11_4937, розміром 0,99 ГБ (1 065 259 008 байт). Відео запис проводився камерою зовнішнього відео спостереження, яка розміщена на будівлі № 52, зо розташована на пр. Свободи, в м. Ужгороді. При детальному перегляді відеозапису встановлено, що о 20:54 на відеозаписі відображено особу жіночої статі (в ході досудового розслідування ідентифікована як ОСОБА_12 ), яка слідує пішохідною зоною зі сторони проїжджої частини вулиці та заходить в між будинковий прохід, що веде в напрямку вулиці Залізнична. О 20:54:507 на відеозаписі відображено трьох осіб чоловічої статі, які рухаються зі сторони проїжджої частини вулиці в напрямку між будинкового проходу (дані особи в оді досудового розслідування ідентифіковані як, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . На відеозаписі чітко відображено, як ОСОБА_4 схвативши руками за верхній одяг силою заштовхує ОСОБА_7 та ОСОБА_14 до між будинкового проходу. О 20:55:13 на відеозаписі відображено як ОСОБА_7 тримаючись рукою в бік крокуючи назад, відходить від нападника ОСОБА_4 . О 20:55:23 на відеозаписі відображено як ОСОБА_12 повтертаєтсья на охоплювану відеокамерою зону та підходить до ОСОБА_4 . При подальшому огляді відеозапису встановлено, що учасники події покидають охоплювану відеокамерою зону.
Висновком експерта № 62 від 04.03.2019 року стверджується, що на основі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , з врахуванням даних медичної довідки поставленими на вирішення даної експертизи, експертом встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубця в ділянці дистальної фаланги долонної поверхні І-го пальця правої кисті.. Згідно з даними медичної довідки з УЦМКЛ в нього виявлено, «Різана рана І пальця правої кисті». Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок дії гострого краю ріжучого предмету, яким могло бути лезо ножа, тане суперечать обставинам справи які викладені в ухвалі суду. В момент отримання вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_4 знаходитись як у вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному або близькому до нього положенні. Виявлене тілесне ушкодження знаходиться в зоні доступній для нанесення собі власноручно, та малоймовірно виникнення його внаслідок падіння з висоти власного зросту та удару об якийсь предмет. По давності виникнення, згідно з даними медичної документації, вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 13.02.2018 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоровя строком до 6 днів і за цією ознакою згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності. Дане тілесне ушкодження не було небезпечним для життя і здоровя гр. ОСОБА_4 на момент нанесення.
Висновком експерта № 56 від 12.03.2019 року стверджується, що на основі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_13 , з врахуванням даних медичної документації заповненої на його імя відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, експертом встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: рани на шкірних покривах передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 8 ребра ближче до середньо-ключичної лінії. Згідно з даними медичної документації в нього виявлено: «Проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітки. Лівобічний гемоторакс.» Виконано дренування лівого гемотораксу, постановка пошукового катетера в черевну порожнину. Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок одноразової дії гострого краю колото ріжучого предмету, типу клинка ножа. При цьому в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий , найбільш ймовірно, знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні повернутий передньою поверхнею тіла до джерела спричинення. Виключена можливість спричинення даних тілесних ушкоджень його ж власною рукою, або ж в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 13.02.2018 року і не суперечить обставинам справи. Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою згідно з п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, оцінивши у сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , близько 20 год. 00 хв., 13 лютого 2019 року, перебуваючи неподалік будівлі № 52 на проспекті Свободи в м. Ужгороді, Закарпатської області, з метою з`ясування обставин з приводу переслідування невідомими особами його знайомої, громадянки України ОСОБА_12 , підійшов до потерпілого ОСОБА_13 та його товариша гр. Республіки Індії ОСОБА_14 умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив їх руками за верхній одяг та силою почав штовхати та арки вищезазначеного будинку, де дістав з кишені невстановлений досудовим розслідуванням предмет, ззовні схожий на ніж, та наніс один удар в область ділянки ребер, зліва потерпілого, ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) заподіявши йому відповідно до висновку експерта № 56 від 12 березня 2019 року, тяжке тілесне ушкодження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючою ознакою - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Аналізуючи наведені та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК України, передбачає дотримання наступних вимог: належний суб`єкт отримання доказів; законність процесуального джерела доказів; дотримання процесуального порядку отримання доказів; дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
За приписами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Крім того, суд бере до уваги тільки безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі показання учасників кримінального провадження, а надані ними під час досудового розслідування показання судом до уваги не беруться, і згідно з нормами КПК України вирок суду на них не може ґрунтуватися.
У даному провадженні доводів, які б спростовували надані стороною обвинувачення докази чи викликали сумніви в їх належності та допустимості стороною захисту не наведено.
При цьому жодних обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_7 міг обмовити обвинуваченого ОСОБА_4 стороною захисту не наведено.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, на спеціальних обліках у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: вчинення злочину вперше та щире каяття.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року (заява № 37568/97) Європейський суд з прав людини зазначив, що: «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд бере до уваги, що дискреційні повноваження суду визнаються Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема у справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03) від 12.01.2012 року) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, вперше вчинив злочин, відсутність обставини, що обтяжують покарання, а також відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого та відшкодування потерпілому завданої шкоди внаслідок протиправних діянь, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкцій, визначених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування та під час судового провадження було обрано у виді домашнього арешту.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.
Процесуальні витрати відстуні.
Питання щодо речового доказу вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази:
-Куртку чорного кольору «Jiahuang» з пошкодженням у вигляді розрізу яку упаковано до спеціального пакету «Експерта служба» № 2045061, кофту чорного кольору «Winter Guaro» з пошкодженням у вигляді розрізу, зі слідами бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту, білого кольору, майка білого кольору, зі слідами бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту, білого кольору, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського ВРП ГУНП в Закарпатській області повернути власника за належністю.

-Оптичний DVD-R диск на якому збережено відеоматеріали, що стосуються події вчинення кримінального правопорушення залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1