Справа № 185/1050/20
Провадження № 1-кп/185/361/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2020 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, працюючого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
ОСОБА_4 , 06 січня 2020 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, проходив повз будинку АДРЕСА_2 , де на землі побачив медичний шприц об`ємом 2 мл., в якому знаходилась рідина світло-коричневого кольору, масою 0,8988г та переконавшись в тому, що у медичному шприці знаходиться речовина, яка містить у своєму складі опій ацетильований, тобто наркотичний засіб, обіг якого, заборонено, у ОСОБА_4 одразу виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, для особистого вживання.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись біля торця багатоповерхового будинку, приблизно о 10 годині 24 хвилин підняв з землі та поклав до лівої нагрудної кишені своєї куртки, одягнутої на нього, вищезазначений медичний шприц об`ємом 2 мл. з наркотичним засобом - опій ацетильований, тим самим незаконно придбав, зберігав наркотичний засіб при собі без мети збуту.
Надалі, в той же день о 11 годині 15 хвилин в ході поверхневої перевірки, проведеної в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, на автомобільній парковці поблизу багатоповерхового будинку № 16 по вул. Дніпровській, м. Павлограда, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 добровільно видав знайдений ним медичний шприц об`ємом 2 мл. з рідиною світло-коричневого кольору масою 0,8988г, яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, загальною масою 0,0350г (в перерахунку на суху речовину).
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
12 лютого 2020 року, під час досудового розслідування, між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката останнього, була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
У відповідності до ст.469 ч.4 КПК Україниугода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджені в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та клопотав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч.1 ст.309 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному злочині, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 12 лютого 2020 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 942 грн. 06 коп.
Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 лютого 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в ході проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 942 /дев`ятсот сорок дві/ грн. 06 коп.
- рідину масою 0,8988г, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,0350г (сейф пакет 3571212), в ході проведення експертизи витрачено: 0,6356 г, рідини від об`єкта, яка зберігається в камері схову Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000761) знищити.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .