Єдиний унікальний номер 322/124/20
У Х В А Л А

18 лютого 2020 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за наступних обставин.
В ніч на 09 листопада 2019 року, близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_5 , на ґрунті ревнощів, з мотивів неприязних відносин, діючи умисно, з метою знищення, шляхом підпалу чужого майна автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований на території садиби, розташованої по АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_6 , та який був придбаний і перебував у постійному користуванні ОСОБА_4 , ринкова вартість якого складала 55790 гривень, з вулиці Шкільної, зі сторони присадибної ділянки, зайшов на територію вказаної садиби, в якій мешкає ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді небезпеки для життя і здоров`я людей, які проживають у житловому будинку на території садиби № 5, шляхом пролиття з пластикової пляшки, яку він приніс з собою, на поверхню кузова автомобіля легкозаймистої рідини бензину, і за допомогою вогневого джерела запалювання сірників, підпалив дану рідину, чим вчинив підпал автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину. В результаті загорання, відбулось розповсюдження вогню по всьому автомобілю, що призвело до його знищення та непридатності до подальшого використання за цільовим призначенням, наслідок чого автомобіль перетворився на металобрухт, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 55790 гривень.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, а також вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з наступним.

Як вбачається із обвинувального акту пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є не конкретним та суперечливим.

Так, в обвинувальному акті не вказано на якій правовій підставі (власність, право користування) вищевказаний автомобіль належав потерпілому ОСОБА_4 , та вказано, що власником автомобіля являється ОСОБА_6 , проте ОСОБА_4 його придбав, що є взаємовиключними обставинами.

Вказаний недолік обвинувачення, через його неконкретність, порушує право обвинуваченого на захист.

Крім того, положення ст. 291 КПК України встановлюють, що у обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як слідує з вимог ст. 91, 92 вказаного Кодексу, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, наряду з іншим, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, обов`язок доведення яких покладається на слідчого та прокурора.

Частини 1 та 2 ст. 9 КПК України встановлюють, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, пунктом 6 частини 2 статті 242 КПК України на слідчого або прокурора покладений обов`язок забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

ОСОБА_5 інкримінується спричинення вищевказаним злочином шкоди, на суму 55790 гривень.

Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування органом досудового розслідування була призначена товарознавча експертиза.

В підготовчому судовому засіданні прокурор відмовився виконати ухвалу суду, якою у нього було витребувано висновок товарознавчої експертизи, який був потрібен суду для з`ясування переліку питань, які ставилися перед експертом органом досудового розслідування, зокрема чи ставилося питання про розмір завданої злочином шкоди.

Як було встановлено із пояснень прокурора в підготовчому судовому засіданні на вирішення експерту ставилося лише одне питання щодо визначення ринкової вартості автомобіля.

Разом з тим визначення ринкової вартості майна, і визначення розміру завданих злочином збитків, є різними питаннями.

Підтвердженням цього є, зокрема, Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5), якими передбачено, що серед орієнтовного переліку вирішуваних товарознавчою експертизою питань, наявне як питання, щодо вартості об`єктів дослідження як на території України, так і за її межами, так і питання щодо визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику майна внаслідок пошкодження цього майна (при пожежі, залитті тощо).

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що експертиза, для визначення розміру завданої ОСОБА_5 матеріальної шкоди стороною обвинувачення не призначалася, потерпілим документи, що підтверджують розмір такої шкоди не надавалися, що, на думку суду, є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема в постановах від 22 січня 2019 року (справа № 673/902/16-к, провадження № 51-3905км18), від 25 жовтня 2018 року (справа № 562/2333/15-к, провадження № 51-4953км18), від 04 лютого 2020 року (справа № 727/2332/18, провадження № 51-9348 км18).

При цьому суд не вправі підмінювати сторону обвинувачення у випадку не виконання нею обов`язку щодо звернення до експерта.

Крім того, висновок судового експерта за результатами експертизи, проведеної на підставі ухвали суду, не може бути покладений в основу обвинувачення, оскільки саме обвинувачення не ґрунтується на даній експертизі.

Також, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, на залишки автомобіля арешт не накладався, заходи забезпечення, які б забезпечили їх збереження в незмінному стані, не застосовувалися, що може ставити під сумнів результати будь-яких призначених судом, із використанням вказаних залишків, експертиз.

Також суд звертає увагу на те, що у анкетних даних обвинуваченого вказано, що він раніше судимий, проте не вказано яким судом, за якою статтею та до якої міри покарання, що позбавляє суд можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також вирішити питання про обрання обвинуваченому, якому інкримінується вчинення тяжкого злочину, запобіжного заходу, співмірного даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вищевказані недоліки обвинувального акту перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314 316, 369, 371, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повернути прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1