ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5057/19 Номер провадження 11-кп/814/502/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000710, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, учня 2-го курсу РЦПТУ № 1 м. Кременчука, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-21.11.2018року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.185 ч.1 КК України до 1року позбавлення волі, ст.75КК України 1 рік іспитового строку;

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2018 року та остаточно визначено покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.
Цивільний позов прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави в особі КНМП Кременчуцької міської дитячої лікарні» кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 6960/шість тисяч дев`ятсот шістдесят/грн.. 59 коп.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 4172 грн. 99 коп. та 1000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим в тому, що 16.04.2019 близько 15:00 години, ОСОБА_10 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область лівого ока потерпілого, після чого наніс один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого ока.
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область лівого ока потерпілого, прибравши при цьому його ліву руку, якою останній прикривав обличчя.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судовомедичної експертизи №413 від 26.08.2019 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритими переломами нижніх стінок правої та лівої орбіти, закритим переломом кісток носу, крововиливами в склеру та під з`єднувальну оболонку обох очей, поверхневою раною нижньої повіки лівого ока, параорбітальними гематомами обох очей, саднами в підочних ділянках, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_10 , в якій просить вирок суду скасувати, а його виправдати у пред`явленому обвинуваченні.

Вважає, що ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень встановлено неправильно, так як всі свідки та сам потерпілий зазначили, що він вдарив потерпілого в обличчя 3 рази, при цьому удари були настільки легкі, що потерпілий навіть не впав та не похитнувся. При цьому вказує, що фізично не міг би зламати йому кістки носа, бо має невелику масу тіла.

Також зазначає про протиріччя фактичним обставинам справи та медичній документації, що міститься у висновку судово-медичного експерта ОСОБА_13 , що призвело до визначення неправильного ступіня тілесних ушкоджень.

Окрім того посилається на відсутність у матеріалах провадження підтверджуючих даних для представництва прокурором інтересів в суді органів місцевого самоуправління - Комунального підприємства «Кременчуцька міська дитяча лікарня», тому підстави для розгляду цивільного позову прокурора відсутні.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_8 подали заяву, в якій відмовляються від обвинувачення ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні. Просили закрити кримінальне провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , які підтримали подану ними заяву про відмову від обвинувачення, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 , які не заперечили проти задоволення вказаної заяви, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно зі ст.477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо певних кримінальних правопорушень, перелік яких зазначено в даній статті. Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, зазначене в п.1 ч.1 ст.477 КПК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дане кримінальне провадження № 0000710 відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, відноситься до справ приватного обвинувачення.
Під час апеляційного розгляду потерпілим ОСОБА_8 та законним представником ОСОБА_8 подана заява про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження.
Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Згідно ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Статтею 417 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст..284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку районного суду із закриттям кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Заяву потерпілого ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження № 0000710 щодо ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4