Справа № 347/2567/18
Провадження № 1-кп/347/17/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000210 від 05.06.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, депутатом не є, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч.1 ст. 121 КК України
в с т а н о в и в:

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 03.06.2018 року близько 18 год. 15 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, власником якого є ОСОБА_10 , що за адресою АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки із ОСОБА_11 , жителем с. Вербовець, Косівського району, яка відбулась на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення умисних тілесних ушкоджень, передбачаючи настання тяжких наслідків, умисно наніс декілька ударів кулаками рук та носками взуття в різні ділянки голови ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження. Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеня із стисненням гострою субдуральною гематомою зліва, раною лобної ділянки голови зліва, синцями правої щоки та правої вушної раковини, перелом кісток носа, що викликало необхідність проведення оперативного втручання, які спричиненні від не менш ніж трьохкратної ударної чи ударно-ковзаючої дії твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття, або інші тверді тупі предмети. Тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку важкого ступеня із стисненням гострою субдуральною гематомою зліва, які відповідно до висновку експерта Косівського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.12.2018 року - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав та пояснив, що він дійсно спричинив потерпілому тілесні ушкодження, в скоєному щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, просить його суворо не карати та не позбавляти волі. Завдані матеріальні збитки йому повністю відшкодовано, в зв?язку із чим він відмовляється від цивільного позову в порядку ст. 206 ЦПК України. В попередніх судових засіданнях дав показання, що з обвинуваченим 03.06.2018 року у нього виник конфлікт, причину якого тепер не пригадує. В результаті вказаного конфлікту обвинувачений спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.
Безпосередніх свідків події не було, а свідки ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого та ОСОБА_10 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 підтвердили той факт, що разом із потерпілим ОСОБА_11 перебували у гостях у ОСОБА_15 , і особисто бачили у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, однак як вони виникли, чи хто їх йому спричинив не бачили, пізніше, зі слів самого ОСОБА_11 , їм стало відомо, що їх наніс йому ОСОБА_9 .
Крім визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також дослідженими судом письмовими доказами в їх сукупності за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним. Зокрема:
-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.06.2018 року, з якого видно, що 03.06.2018 року близько 18.00 год., в с. Вербовець, Косівського району, в господарстві ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих відносин, ОСОБА_9 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 (а.с.33 Т2);

- фактичними даними відображеними у протоколі огляду місця подіївід 05.06.2018 року з фототаблицею, згідно якого місцем огляду є господарство ОСОБА_10 , що в с. Вербовець, Косівського району, і в якому описано загальний вигляд території господарства, внутрішню обстановку житлового будинку, та детально описано проведення огляду кімнати, де відбувся конфлікт між потерпілим та обвинуваченим (а.с.34-43 Т.2);

- листом-повідомленням адміністрації ЦРЛ від 17.08.2018 року, яким стверджується факт перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Косівська ЦРЛ» ОСОБА_11 з 04.06.2018 року по 22.06.2018 року (а.с.44 Т.2), що також підтверджується копією з журналу приймального покою та копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4413 (а.с.45-48 Т.2);

- копією результату аналізу крові ОСОБА_11 , відповідно до якого станом на 04.06.2018 року вмісту алкоголю в крові не виявлено (а.с.48 Т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 148 розпочатої 12.12.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження, з яких: закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку важкого ступеня із стисненням гострою субдуральною гематомою зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення, а інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. У висновку експерт також зазначив, що беручи до уваги відсутність відомостей про наявність, характер порушення носового дихання, встановити ступінь тяжкості перелому кісток носа йому не представляється можливим, а беручи до уваги кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 малоймовірно, що всі тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок вільного одноразового падіння на площині та ударах до твердих тупих предметів (а.с.50-51 Т.2).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтвердив всі обставини, викладені ним у вищевказаному висновку експерта. Крім того, підтвердив, малоймовірність того, що тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок падіння з висоти власного росту та ударів до твердих тупих предметів, тобто могли бути спричинені дією твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття, або інші тверді тупі предмети, і могли утворитись незадовго до моменту звернення за медичною допомогою.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2018 року із фототаблицею, згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 з допомогою манекена показує механізм та послідовність нанесення ударів потерпілому, які спричинили останньому тілесні ушкодження (а.с.67-73 Т.2).
Таким чином, враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_9 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним в момент заподіяння, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, та враховує думку потерпілого ОСОБА_11 , який немає до обвинуваченого жодних претензій, не бажає йому суворої кари та просить суд не позбавляти обвинуваченого волі. А також бере до уваги те, що обвинувачений згідно характеризуючи даних (а.с.52-60 Т.2) по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, проживає разом із матір?ю та сестрою і племінницею.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до абз.1 та абз.4 п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. (Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 (v0018700-04) від 10.12.2004 ).
За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням наведених обставин справи, думки потерпілого про призначення обвинуваченому м?якого покарання не пов?язаного із позбавленням волі, та беручи до уваги безальтернативність міри покарання за дане кримінальне правопорушення, суд приходить до переконання, що до обвинуваченого слід застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме, до покарання у вигляді арешту.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В свою чергу, положеннями ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
А тому, зважаючи на подану потерпілим ОСОБА_11 заяву, в якій він стверджує, що завдані йому матеріальні збитки та моральну шкоду обвинуваченим повністю відшкодовано, і він відмовляється від цивільного позову в порядку ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100,128, 129, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14.30 год. 25.11.2019 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання, строк його перебування під вартою в умовах Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» починаючи з 14.30 год. 25.11.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день арешту.
В позові ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди заподіяної злочином відмовити.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1