Провадження № 1-кп/638/52/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою

15 січня 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003355 від 11.07.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі, Грузія, росіянин, громадянин Грузії, має середню освіту, одружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалідності не має, місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичного місця мешкання в Україні не має, раніше не судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , без визначення застави.

Ухвалами слідчих суддів та суду по даному кримінальному провадженню строк тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено у відповідності до вимог ст.. 331 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів , обґрунтовавши тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.ч.1, 3 та 5 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 просив су15.01.2019д клопотання прокурора задовольнити, тому що ризики дійсно продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді .

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, знаходячись на волі чинити незаконний вплив на потерпілих та свідків , іншими шляхами перешкоджати кримінальному провадженню .

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, відповідно не має офіційних джерел отримання прибутку, на території м. Харкова та Харківської області місця проживання не має, стан його здоров"я не перешкоджає перебуванню в місці попереднього ув"язнення, також суд приймає до уваги, що у разі доведеності стороною обвинувачення вини у вчиненні інкримінуємих йому злочинів, існує велика ймовірність переховування від правосуддя з метою ухилення від покарання, тобто наявний ризик втечі обвинуваченого.

Вказане дає достатні підстави вважати , що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому здійснюється кримінальне судочинство по даній справі.

Також суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який , тому що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, а тому , доходить висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволення .

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження суд продовжує строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 діб, який відраховується з 16 січня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 183, 331, 372, 383 КПК України, суд ,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 16 січня 2019 року , тобто до 16 березня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2