Справа №585/2712/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/405/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 585/2712/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.01.2020 щодо відмови в задоволенні клопотання про заміну покарання більш м`яким,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та замінити довічне позбавлення волі на максимальний строк згідно чинного законодавства.

18.07.2019 до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_8 із клопотанням, в якому просив замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, а також зарахувати відбуту частину покарання, оскільки існуючий режим відбування покарання особами, засуджених до довічного позбавлення волі не відповідає меті їх реабілітації, що установлено рішенням ЄСПЛ у справі «Пєтухов проти України», яке покращує становище засуджених.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.01.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд першої інстанції вмотивував тим, що законодавством України не передбачено можливості заміни довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тому вирішення порушеного питання виходить за межі компетенції суду.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Переглядаючи судове рішення в межах апеляційної скарги засудженого (ч. 1 ст. 404 КПК), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для заміни призначеного ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Так, згідно ч. 1 ст. 82 КК, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, а ч. 4 цієї норми закону встановлені конкретні строки, після фактичного відбуття яких (в залежності від ступеня тяжкості) можлива заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно ч. 1 ст. 51 КК, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема: п. 11) позбавлення волі на певний строк; п. 12) довічне позбавлення волі. Кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст. 63 і 64 КПК) і виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування. Положення ст. 82 КК вказують на строковий вимір покарання, а тому до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру, що також узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011, згідно якої покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено ч. 3 ст. 68 КК, що також вказує на те, що в розумінні ст. 82 КК покарання у виді позбавлення волі як строковий вид покарання та довічне позбавлення волі є окремими видами покарань, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК, які містять кількісні критерії, не застосовуються. До осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не може бути застосоване і умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК, положення якої також не розповсюджуються на цей вид покарання.

Посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі носять абстрактний характер і не ґрунтується на засадах національного законодавства, тому колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Необхідно зауважити, що у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції. Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення засудженого, а характер встановленого за ст. 3 Конвенції порушення свідчить, що для належного виконання цього рішення від держави-відповідача вимагатиметься впровадження реформи системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі. Механізм такого перегляду повинен гарантувати перевірку у кожному конкретному випадку, чи обґрунтовано триваюче тримання під вартою законними пенологічними підставами, та має надавати засудженим до довічного позбавлення волі можливість передбачити з певним ступенем точності, що їм треба зробити, аби було розглянуто питання щодо їх звільнення, та за яких умов це можливо, відповідно до стандартів, розроблених практикою Суду. Тобто, рішенням ЄСПЛ зобов`язано державу впровадити реформу системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі, та не встановлено будь-яких обов`язків держави щодо заміни покарання засудженим до довічного позбавлення волі.

Колегія суддів враховує, що національним законодавством України на теперішній час не передбачено будь-якого іншого способу вирішення порушеного ОСОБА_8 питання, крім заміни засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років актом про помилування (ст. 87 КК), а тому не убачає будь-яких законних підстав для задоволення його апеляційної скарги, внаслідок чого оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.01.2020 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4