Провадження №1-кп/331/65/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинувальними актами № 0002920 від 05.10.2017, № 0002888 від 01.10.2017 у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лежино Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Високий Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-02.02.2016 року Харківським р/с Харківської області за ст. 190 ч. 1 КК України - засуджений до 1 року обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік;

-12.10.2016 року Орджонікідзевським р/с м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України - засуджений до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбуття покарання 26.05.2017 року з ВК № 27 Харківської області по відбуттю строку покарання;

-13.06.2018 Харківським р/с Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до чотирьох років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

01.10.2017 приблизно о 15.30 годин ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на ринку «Анголенко», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Базарна, 24, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , який знаходився на вказаному ринку. Далі, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 , та під приводом необхідності листування Інтернетом, попросив останнього передати йому свій мобільний телефон «Huawei Cam-L21» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , на що потерпілий погодився та добровільно передав ОСОБА_4 телефон. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, утримуючи при собі вказаний телефон потерпілого, почав рухатися по вул.Базарній в м.Запоріжжя та зник з місця скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном «Huawei Cam-L21» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору вартість якого складає 2683 грн., сім-картою мобільного оператора «МТС», яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2683 гривень.

Крім того, 05.10.2017 приблизно о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився біля буд. 49 по вул. Незалежної України в м. Запоріжжя. Після чого ОСОБА_4 , під приводом користування Інтернетом попросив у потерпілого передати йому мобільний телефон «Prestigio muse E3» імєй НОМЕР_3 , вартість якого складає 2033 грн., на що потерпілий спочатку відповів відмовою, а у подальшому, після наполегливих вимог ОСОБА_4 , передав останньому свій мобільний телефон, але продовжував спостерігати за діями останнього, не надаючи йому можливість зникнути з місця подій. Тоді, ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 та з метою досягнення спільного злочинного результату, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою пригнічення волі потерпілого ОСОБА_9 до супротиву, тримаючи в лівій руці предмет, ззовні схожий на ніж, продемонстрував його потерпілому ОСОБА_9 , тим самим створив у нього почуття загрози його життю та здоров`ю, допомагаючи таким чином ОСОБА_4 утримати майно при собі, тим самим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 напали на потерпілого ОСОБА_9 із застосуванням погрози насилля, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном ОСОБА_9 яким в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2033 гривень.

Крім того, 05.10.2017 приблизно о 15.00 годин, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись разом з ОСОБА_10 в салоні автомобілю «Таксі», під час руху автомобілю біля буд. № 53 по пр. Соборному в м. Запоріжжя під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросив останнього передати йому мобільний телефон «Samsung С 6712», імей НОМЕР_4 в корпусі чорного кольору, який належить його батьку ОСОБА_11 , на що ОСОБА_10 погодився та добровільно передав ОСОБА_4 телефон. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, утримуючи при собі вказаний телефон, попросивши ОСОБА_10 вийти з автомобілю та почекати його, а сам продовжив рухатися по пр.Соборний в м.Запоріжжя та зник з місця скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме:мобільним телефоном «Samsung С 6712» імей НОМЕР_4 в корпусі чорного кольору вартість якого складає 320 грн., сім-картками мобільних операторів «МТС» та «Київстар», які не представляє для потерпілого матеріальної цінності, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 320 гривень.

Крім того, 06.10.2017, приблизно о 18 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 162 по пр. Соборному м. Запоріжжя, побачили раніше їм незнайомого неповнолітнього ОСОБА_12 . Далі, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_12 та під приводом необхідності користування Інтернетом, попросили останнього передати їм свій мобільний телефон «Iphone 6s», в корпусі чорного кольору, імей НОМЕР_5 , який належить його батьку ОСОБА_13 , на що ОСОБА_12 погодився та добровільно передав ОСОБА_3 телефон, а той в свою чергу одразу передав вказаний телефон ОСОБА_4 . В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, утримуючи при собі вказаний телефон потерпілого, зникли з місця скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном «Iphone 6s» в корпусі чорного кольору, імей НОМЕР_5 вартістю 7733 грн 33 коп., сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 грн.; чорним чохлом для мобільного телефону, вартістю 200 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7983 грн. 33 коп.

Крім того, 06.10.2017, приблизно о 18.10 годин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 162 по пр. Соборному м. Запоріжжя, побачили раніше їм незнайомого неповнолітнього ОСОБА_14 . Далі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_14 , та під приводом необхідності користування Інтернетом, попросили останнього передати їм свій мобільний телефон «Meizu M 3 Note», імей НОМЕР_6 , який належить його матері ОСОБА_15 , на що ОСОБА_14 погодився та добровільно передав ОСОБА_3 телефон, який одразу передав його ОСОБА_4 . В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, утримуючи при собі вказаний телефон потерпілого, зникли з місця скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном потерпілої ОСОБА_15 , а саме: мобільним телефоном «Meizu M 3 Note», імей НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору вартістю 2416 грн 67 коп., сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 60 грн.; сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 60 грн.; сріблястим чохлом для вказаного телефону, вартістю 300 гривень, а всього майном на загальну суму 2836 грн 67 коп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.10.2017, приблизно о 23.00 годин, ОСОБА_3 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля ЗГТ «пл. Соборна» в м. Запоріжжя біля будинку №14А по вул.Базарна в м.Запоріжжя, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_16 , який знаходився на вказаній зупинці та очікував громадський транспорт. Далі, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_16 , та під приводом необхідності користування Інтернетом, попросив останнього передати йому свій мобільний телефон «Lenovo А 2010», який ОСОБА_16 тримав у руках, на що потерпілий погодився та добровільно передав ОСОБА_3 телефон.

В подальшому ОСОБА_16 , зрозумівши неправомірність дій ОСОБА_3 , став вимагати повернути йому мобільний телефон, однак ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, утримуючи при собі вказаний телефон потерпілого, та розуміючи, що його дії почали носити відкритий характер, почав рухатися у бік вул. Святого Миколая в м. Запоріжжя, ігноруючи вимоги потерпілого ОСОБА_16 зупинитися, та віддати вищевказаний мобільний телефон, та зник з місця скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_16 , а саме: мобільний телефон «Lenovo А 2010», в корпусі білого кольору, вартістю 1243 грн. 33 коп., спричинивши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 06.10.2017 приблизно о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_3 не зупиняючись на скоєному, побачивши, що потерпілий ОСОБА_16 наздогнав його та перебуває поруч із ним біля будинку № 27 по вул. Базарна в м. Запоріжжя, зрозумівши можливість заволодіння іншим майном потерпілого, підійшов до останнього та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, погрожуючи застосуванням предмету, ззовні схожого на ніж, наказав ОСОБА_16 , передати йому сумку, яка належить останньому, тим самим напав на потерпілого ОСОБА_16 . Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, потерпілий ОСОБА_16 підкорився незаконним вимогам ОСОБА_3 , та передав йому свою сумку з тканини чорно - зеленого кольору, вартістю 150 гривень, в якій знаходились: навушники для мобільного телефону марки «Хоті», вартістю 150 гривень; зарядний пристрій на мобільний телефон «Леново», який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; карта платника податків на ім`я ОСОБА_16 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; банківська картка банку «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_16 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; студентський квиток на ім`я ОСОБА_16 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; а всього майно на загальну суму 300 гривень. Таким чином ОСОБА_3 незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_16 та зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчинених злочинах визнав частково та пояснив, що у жовтні 2017 року він разом із ОСОБА_4 проходили у районі бульвару Шевченка у м. Запоріжжі та побачили хлопців, із якими вирішили поспілкуватися. Бобрік попросив у одного хлопців телефон для користування інтернетом та поповнив йому рахунок. Телефон хлопець віддав добровільно. Потім ОСОБА_17 поїхав на таксі разом із телефоном, а він сказав хлопцям, що поїде його шукати, тому взяв телефон у іншого хлопця також та поїхав. Ніяких погроз або застосування ножа ані він, ані ОСОБА_17 не здійснював. На ринку ОСОБА_18 вони знову зустрілися та продали телефон Престижио, а телефон Самсунг залишили собі. Через деякий час наступного дня вони знову помітили на вулиці інших хлопців, у яких забрали мобільні телефоні та продали їх на ринку ОСОБА_18 . Пізніше в один з вечорів, ОСОБА_17 та їх знайомий ОСОБА_19 прийшли до готелю, після чого ОСОБА_17 залишився у готелі, а він зі ОСОБА_20 пішли гуляти. Проходячи повз зупинку громадського транспорту, він побачив хлопця, у якого вирішив взяти телефон. Після розмови той віддав його добровільно, він вже почав уходити, коли побачив, що на телефоні встановлений пароль, тоді він знову покликав чоловіка, щоб він зняв пароль, на що той погодився. Він став знову уходити, але чоловік зі своїм другом стали його наздоганяти, тоді він їм сказав йти звідси, оскільки телефон вже його. Дійсно, чоловіки кричали, щоб він віддав телефон, але не йшли за ним. Через деякий час його затримали працівники поліції. Сумку у потерпілого він не брав, припускає, що її міг взяти ОСОБА_19 , однак за яких обставин, він не бачив. На момент затримання до них вже прийшов ОСОБА_17 , однак він участі в останньому епізоді не брав. Ніж із собою він ніколи не носив та не застосовував. Зазначив, що після затримання поліцейські застосовували до них фізичну силу та утримували у приміщенні відділу поліції без рішення суду. Ніж із червоною ручкою, який вилучили під час його затримання, йому не належить. Вважає, що його підкинули працівники поліції. Вважає, що вчинені ним злочини необхідно кваліфікувати як шахрайство, оскільки потерпілі їй добровільно віддавали телефони, ніяких погроз вони не висловлювали, ніж не демонстрували та ним не погрожували.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у судовому засіданні визнав частково та пояснив, що у вересні 2017 року він винаймав квартиру у м. Запоріжжі. В один із днів він проходив по ринку ОСОБА_18 , зустрів хлопця, у якого попросив телефон, щоб подзвонити, але пішов разом із телефоном, який не повернув, а згодом продав. Далі у жовтні 2017 разом із ОСОБА_21 вони помітили хлопців та попросили у одного з них мобільний телефон для користування інтернетом, хлопець казав, що у нього немає грошей на рахунку, тоді він сам поповнив йому рахунок та умовив дати телефон у користування. Вони усі сиділи за столом біля кіоску, а потім він сказав, що зараз повернеться, а сам сів у таксі та поїхав на ринок ОСОБА_18 , де і продав телефон. Через деякий час приїхав на ринок і ОСОБА_21 , який також мав при собі телефон Самсунг, який віддав йому для користування. Під час спілкування із хлопцями ОСОБА_21 сам нічого не робив, а стояв поруч. Наступного дня у районі пл.. Фестивальної він також забрав телефони у двох хлопців, яких зустрів випадково. Чи був разом із ним ОСОБА_21 , він не пам`ятає, телефони продав на ринку ОСОБА_18 . З приводу епізоду щодо потерпілого ОСОБА_22 він нічого не знає. Наполягав на тому, що ніяких погроз потерпілім ані він, ані ОСОБА_21 не виказували, майно потерпілі передавали добровільно після розмов із ними, усі події відбувалися спонтанно, навмисно вони ні про що не домовлялись, виручені кошти вони ділили разом. Якщо у них не було грошей, то вони підходили до молодих хлопців, втягували їх у розмову та намагались взяти телефони, іноді взяти телефони не виходило, потерпілі не встигали зрозуміти, що відбувається, коли він вже уходив з місця події. Ніяких погроз нікому вони не висловлювали.

Не дивлячись на часткове визнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні всіх епізодів злочинної діяльності підтверджується наступними доказами.
За епізодом від 01.10.2017 за фактом заволодіння майном ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснив, що у 2017 році він працював на ринку ОСОБА_18 та займався ремонтом телефонів. У один із днів до нього прийшов хлопець та запропонував придбати мобільний телефон, запевнивши, що телефон належить йому, він сам розблокував телефон, тому сумнівів, що телефон не є викраденим, у нього не було, тому він погодився його придбати. Через декілька днів до кіоску прийшли працівники поліції, яким він зізнався, що покупав телефон. Пам`ятає, щодо телефон йому приносив ОСОБА_17 , якого він впізнав під час судового засідання.

Крім того, провина ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинений злочин він потерпілого ОСОБА_8 від 01.10.2017, згідно якого останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомого, який шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном ОСОБА_24 ( т.3 а.с. 104-105);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2017, під час якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу на фото під номером 2, який заволодів його мобільним телефоном ( на фото № 2 зображений ОСОБА_4 ) (т.3 а.с.105-108)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2017, під час якого свідок ОСОБА_25 впізнав особу на фото під номером 3, який приносив йому на продаж мобільний телефон (на фото № 23зображений ОСОБА_4 ) (т.3 а.с.109-112)

- протоколом огляду місця події від 13.10.2017 кіоску № 28 на ринку «Анголенко», під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei» ( т.3 а с. 113-117)

- протоколом огляду мобільного телефону від 22.12.2017 із фототаблицею ( т.3 а. с.121);

- висновком експерта № 11747 від 07.12.2017, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Huawei CAM-L21» може складати 2683 грн ( т.3 а.с. 127-129)

За епізодом від 05.10.2017 за фактом заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Будучи допитаним у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_9 пояснив, що він із другом йшов після занять додому у районі ОСОБА_26 та Критого ринку, коли до них підійшли троє хлопців. Під час розмови вони попросили скористатися мобільним телефоном, однак він відмовив, повідомивши, що на рахунку немає грошових коштів. Однак хлопці наполягали та запропонували самі поповнити рахунок. Врешті він погодився та передав свій телефон одному із хлопців (припускає, що ОСОБА_17 ). Далі той підійшов до кіоску, поповнив рахунок та став користуватися Інтернетом, усі вони у той момент стояли поруч. Тоді інший хлопець ( ОСОБА_21 ) дістав ніж та став ним махати перед ними та промовив: «Пацаны, не бойтесь!». Після цього він вже не намагався забрати свій телефон, оскільки боявся, що той хлопець може застосувати ножа та спричинити шкоду його здоров`ю. Далі ці хлопці повідомили, що зараз вони поїдуть у справах і їм дуже потрібен його телефон, так як він все ще сподівався забрати своє майно, він та його друг разом із тими двома хлопцями сіли у таксі та поїхали. В автомобілі хтось з цих хлопців забрав і телефон його товариша, а потім у районі пл. Свободи їх висадили із таксі, ОСОБА_21 їх завів у двір якогось будинку та наказав чекати, а сам пішов і не повернувся. Тоді вони були вже впевнені, що телефони їм не віддадуть, та повідомили батьків про те, що сталося, а потім викликали працівників поліції.
Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що його син ОСОБА_10 разом із другом ОСОБА_9 05.10.2017 прийшли до нього на роботу та повідомили, що малознайомі хлопці забрали у них мобільні телефони. При цьому розповіли, що вони зустрілись із трьома хлопцями у районі вул.. 40-років Радянської України, під час спілкування хлопці попросили телефон у ОСОБА_9 , щоб скористатися Інтернетом, той віддав. Далі вони поїхали на таксі усі разом за якимось товаром, у цей момент хлопці відібрали телефон і у його сина. Пізніше сина із другом висадили, а хлопці на таксі поїхали далі та більше не повернулися. Син йому розповідав, що один з хлопців ( ОСОБА_3 ) крутив у руках ніж та казав: « ОСОБА_27 , не бойтесь». У подальшому телефон був повернутий працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він гуляв разом із другом ОСОБА_9 після занять у коледжі, до них підійшли раніше невідомі троє хлопців та попросили скористатися мобільним телефоном, який був у ОСОБА_9 , той не хотів давати, повідомляв, що у нього немає грошей на рахунку, але хлопці наполягали, сказали, що поповнять телефон на 10 грн та лише зайдуть до мережі Телеграм, тому ОСОБА_9 був вимушений погодитися. Коли хлопці користувались телефоном, один з них ( ОСОБА_3 ) дістав ніж, покрутив його у руках та сказав: «Не бойтесь». Він сприйняв це як погрозу та йому стало страшно за своє життя, припустив, що таким чином ОСОБА_3 хотів їх злякати. ОСОБА_9 просив повернути йому телефон, але хлопці його не віддавали. У цей момент приїхав автомобіль таксі, та вони усі сіли до нього, так як телефон ОСОБА_9 залишався у хлопів, а він не хотів його віддавати. Під час руху у таксі ОСОБА_4 забрав телефон і у нього нібито для того, щоб бути на зв`язку. У районі пл.. Радянській автомобіль зупинився, ОСОБА_3 вивів їх до сусіднього двору та пішов, а автомобіль поїхав. Зрозумівши, що хлопці не повернуться та телефони залишилися із ними, вони пішли до батьків та розповіли, що сталось.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив, що він працює на ринку ОСОБА_18 та має там кіоск, який орендує. Дату подій він не пам`ятає, але згадує як до нього приходив один хлопець та пропонував купити мобільний телефон. Хлопець запевняв, що він належить саме йому, тому він погодився купити, нічого не підозрюючи. Через деякий до нього прийшли працівники поліції та стали запитувати про телефон, він розповів про всі події. У судовому засіданні впізнав ОСОБА_4 як того хлопця, який приносив на продаж мобільний телефон.
Крім того, провина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_29 , який повідомив, що 05.10.2017 невідомі особи заволоділи його мобільним телефоном «Престижіо» ( т. 3 а.с. 142);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 , який повідомив, що 05.10.2017 невідомі особи заволоділи мобільним телефоном «Самсунг», яким користувався його син ОСОБА_10 ( т. 4 а.с. 44);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2017, згідно якого свідок ОСОБА_28 впізнав чоловіка на фото під номером 4 як того, хто продав йому мобільний телефон «Престіжіо» (на фото №4 зображений ОСОБА_4 ( т.3 а.с. 143-145);
Доводи захисника про те, що вказана слідча дії була проведена із порушенням норм КПК України, а саме: не вказано, за якими точними ознаками свідок впізнав ОСОБА_4 , суд до уваги не бере, оскільки зі змісту протоколу впізнання вбачається, що свідок впізнав особу за рисами обличчя та статурою тіла, тобто усі ознаки вказані. Крім того, буду допитаним у судовому засіданні свідок впевнено вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на того чоловіка, який приносив йому мобільний телефон, та підтвердив факт проведення із ним впізнання під час досудового розслідування, тому підстав сумніватися у правдивості викладених фактів не вбачається.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_29 впізнав чоловіка на фото під номером 2 як того, хто заволодів його мобільним телефоном «Престіжіо» (на фото № 2 зображений ОСОБА_4 ( т.3 а.с. 147-149);
- протоколом огляду від 13.10.2017, згідно якого проводився обшук кіоску АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Престіжіо» ( т.3 а.с. 152-153)
У судовому засіданні сторона захисту наполягала на незаконності проведення цієї слідчої дії, оскільки слідчим не було отримано дозволу слідчого судді, а добровільна згода свідка ОСОБА_28 на його проведення суперечить вимогам закону, оскільки він не є власником цього кіоску. Такі доводи захисника спростовуються наданими прокурором документами, а саме: клопотанням про проведення обшуку та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжі від 18.10.2017 про надання дозволу на проведення цієї слідчої дії у порядку, передбаченому ч.3 ст. 233 КПК України, що свідчить про те, що судовий контроль за дотриманням норм КПК України під час втручання у право власності було здійснено належним чином ( т.3 а.с. 150-151)
- протоколом огляду предмету від 13.10.2017 ( т.3.а.с. 154-155) мобільного телефону «Престіжіо», який належить ОСОБА_9
- висновком експерта від 07.12.2017 № 10-1745, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Престіжіо» складає 2033 грн ( т.3 а.с. 158-164)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.11.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав чоловіка на фото під номером 4 як того, хто разом із іншими хлопцями заволодів його мобільним телефоном «Самсунг» (на фото № 4 зображений ОСОБА_4 ( т.3 а.с. 165-168);
- протоколом огляду речі від 25.11.2017, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Самсунг» у корпусі чорного кольору ( т.3 а.с. 173-175)
- висновком експерта від 07.12.2017 № 10-1743, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Самсунг» складає 320 грн ( т.3 а.с. 179-181)
У судовому засіданні захисник зазначала про те, що на експертизу був направлений інший мобільний телефон, а не той, який був вилучений у ОСОБА_3 , оскільки слідчим зазначено ІМЕЙ телефону, який не відповідає дійсності, тому вказаний висновок експерта є недопустимим доказом.
Суд не погоджується із такими припущеннями сторони захисту та зазначає, що як встановлено із наданих суду документів, у постанові про призначення експертизи слідчим було допущено помилку у викладенні одного із ІМЕЙ телефону ( не зазначено одну цифру), при тому, що усі інші індивідуальні ознаки телефону викладені вірно. Крім того, для визначення ринкової вартості телефону експертом було взято до уваги лише технічні характеристики телефону (марка, модель, термін експлуатації та інші характеристики виробу (сторінка 4 висновку експерта), тому підстав вважати, що висновок експерта є недостовірним, або недопустимим доказом немає.
У судовому засіданні захисник наполягала на тому, що прокурором умисно були перекваліфіковані дії її підзахисного на більш тяжку статтю з метою створення штучних показників розкриття тяжких злочинів, оскільки слідчим ще до винесення відповідно постанови про перекваліфікацію дій ОСОБА_3 у постанові про визначення групи слідчих зазначав ч.2 ст. 187 КК України, хоча на той час розслідування велося за ч. 2 ст..190 КК України.
Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що питання попередньої та остаточної кваліфікації дій підозрюваних відноситься до компетенції слідчого та прокурора, які мають право неодноразово її змінювати з огляду на хід розслідування та отримані під час його проведення докази, тому сам по собі факт зміни кваліфікації на більш тяжку не свідчить про допущені порушення під час збору доказів по справі.
У судовому засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що вони дійсно заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_9 , однак зробили це шляхом обману його, телефон він передав добровільно, жодного ножу у них не було та вони його не використовували, розбійний напад на потерпілих не здійснювали.
Аналізуючи версію обвинувачених суд бере до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який зазначив, що він не хотів передавати свій мобільний телефон ОСОБА_4 , але той його наполегливо умовив. Потім він стояв поруч із ОСОБА_4 та слідкував за його діями та мав намір повернути свій телефон. Після цього ОСОБА_3 дістав із кишені ніж, покрутив його у руках та сказав: «Пацаны, не бойтесь.». Після демонстрації ножа він злякався, що цей ніж можуть застосувати до нього, тому не вживав ніяких активних дій для повернення телефону, побоюючись за своє життя. Аналогічні пояснення щодо наявності у руках ОСОБА_3 ножа та його демонстрації у їх присутності надав у судовому засіданні і свідок ОСОБА_10 , який був безпосереднім очевидцем подій вчинення злочину. При цьому у судовому засіданні ніяких об`єктивних даних вважати, що потерпілий та свідок дають неправдиві пояснення немає.
Дійсно, суд погоджується із поясненнями обвинувачених, що сам факт передачі майна (мобільного телефону) відбувався добровільно без застосування погроз або фізичного насильства, однак, з метою подальшого утримання майна при собі, заволодіння ним та пригнічення волі потерпілого до супротиву ОСОБА_3 за мовчазною згодою із ОСОБА_4 продемонстрував ніж, який був при ньому, бажаючи викликати у потерпілих страх за своє життя та не дати їм можливість вчиняти будь-які дії, спрямовані на його повернення.
До того ж, у судовому засіданні як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 пояснювали, що у жовтні 2017 року у них не було грошових коштів для існування, вони повинні були сплачувати на проживання, тому ходили по вулицях у пошуках молодих хлопців, у який можна було забрати мобільні телефони. У момент, коли хтось з них підходив до хлопця та починав розмову, інший розумів, що той намагається вчинити злочин та діяв відповідно до ситуації. Такі пояснення обвинувачених приводять суд до висновку про те, що останні діяли спільно та мали на меті єдиний злочинний умисел завоління майном потерпілих та отримання незаконного доходу після його продажу, тому суд вважає, що епізод злочинної діяльності щодо потерпілого ОСОБА_9 було вчинено спільними діями обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виконували свої ролі.
Так, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до статті 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.
Таким чином, оцінюючі усі надані суду докази по вказаному епізоду злочинної діяльності, суд приходить до висновку про те, що дії обох обвинувачених кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки обман був лише способом отримати доступ до майна ОСОБА_9 , а з метою доведення злочину до кінця та отримання бажаного злочинного результату обвинувачені своїми спільними та узгодженими діями застосували до потерпілого погрозу насильством, продемонструвавши у його присутності ніж, яка була ним сприйнята як реальна, та, як наслідок, обернули майно на свою користь, тому підстав для перекваліфікації їх дій на іншу статтю немає.
За епізодом від 06.10.2017 за фактом заволодіння майном ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .
Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 06.10.2017 йому зателефонували працівники поліції, які повідомили, що у них знайходиться його неповнолітній син, у якого троє хлопців відібрали телефон. Приїхавши на місце, він дізнався, що його син був із другом у районі пл. Фестивальної, коли до них підійшли троє хлопців, попросили скористатися мобільними телефонами для виходу у мережу Інтернет, а потім сіли у таксі та поїхали, телефони не повернули.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 06.10.2017 він зі своїм другом ОСОБА_30 приїхали до знайомого на пл. Фестивальну, разом із ним перебували ще троє невідомих хлопців. Згодом товариш пішов, а вони залишились та віддали на прохання хлопців свої мобільні телефони для виходу у мережу Інтернет. Далі хлопці запропонували проїхати у справах та на шляху висадили їх з автомобіля таксі у районі вул. Фортечна та сказали очікувати, а самі не повернулись. Його телефон так і не знайшли.
Потерпіла ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що у неї є син ОСОБА_31 . У жовтні 2017 року їй зателефонував син та повідомив, що його та його друга ограбили хлопці, які забрали мобільні телефони та поїхали на таксі, а їх висадили на вулиці. У сина був телефон Мейзу, який згодом знайшли поліцейські та повернули їм.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що 06.10.2017 йому зателефонував його знайомий та попросив допомогти. Він разом із ОСОБА_12 приїхали на пл. Фестивальну, де знайшли трьох хлопців, які попросили скористатися мобільними телефонами для виходу в Інтернет, а натомість обіцяли надати роботу. Він та його друг віддали телефони та стояли поруч, потім усі разом вони поїхали на таксі у справах, після чого хлопці обіцяли їм заплатити та віддати телефони, але у районі вул. Фортечній вони їх висадили та наказали чекати, але самі так і не повернулись. Було зрозуміло, що телефони вони більше не побачать, ці хлопці діяли разом та однаково, говорили одну і ту саму інформацію.
Крім того, провина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 , який повідомив, що 06.10.2017 невідомі особи заволоділи мобільним телефоном «Айфон 6s», який перебував у користуванні його сина ОСОБА_12 ( т. 4 а.с. 45);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав чоловіка на фото під номером 2 як того, хто заволодів його мобільним телефоном (на фото № 2 зображений ОСОБА_3 ( т.3 а.с. 188-190)
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 , яка повідомила, що 06.10.2017 невідомі особи заволоділи мобільним телефоном «Мейзу», який перебував у користуванні її сина ОСОБА_14 ( т. 3 а.с. 195);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2017, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав чоловіка на фото під номером 2 як того, хто заволодів його мобільним телефоном «Мейзу» (на фото № 2 зображений ОСОБА_3 ( т.3 а.с. 196-198);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2017, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав чоловіка на фото під номером 2 як того, хто заволодів його мобільним телефоном «Мейзу» (на фото № 2 зображений ОСОБА_4 ( т.3 а.с. 199-201);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2017, згідно якого свідок ОСОБА_32 впізнав чоловіка на фото під номером 4 як того, хто продав йому мобільний телефон «Мейзу» (на фото № 4 зображений ОСОБА_4 ( т.3 а.с. 202-205);
- протоколом огляду від 13.10.2017, згідно якого проводився обшук кіоску АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Мейзу», огляду проводився на підставі ухвали слідчого судді від 18.10.2017 ( т.3 а.с. 206-212)
- протоколом огляду предмету від 13.10.2017 ( т.3.а.с. 213-214) мобільного телефону «Мейзу», який належить ОСОБА_33
- висновком експерта від 07.12.2017 № 10-1744, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Айфон 6s» складає 7733,33 грн ( т.3 а.с. 221-223)
- висновком експерта від 07.12.2017 № 10-1746, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Мейзу» складає 2416,67 грн ( т.3 а.с. 229-231)
З урахуванням позиції обвинувачених, які не заперечували свою провину у вчинення вказаних епізодів злочинів, а також проаналізувавши надані прокурором докази, приходжу до висновку, що провина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчинення шахрайства у відношенні до ОСОБА_14 та ОСОБА_34 доведена у повному обсязі.
За епізодом від 06.10.2017 за фактом заволодіння майном ОСОБА_16 .
Потерпілий ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що у жовтня 2017 року у вечірній час він сидів із товаришем на зупинці громадського транспорту у районі вул.. Базарної м. Запоріжжя, коли до них підійшли троє хлопців та один із них попросив мобільний телефон, для того, щоб скористатися Інтернетом, він погодився та віддав свій телефон, через декілька хвилин він побачив, що хлопці уходять та забирають із собою мобільний телефон, тоді вінстав кричати та вимагати повернути телефон, але хлопці не реагували та повернули за ріг будинку. Він побіг за ними, однак коли він їх наздогнав хлопець ( якого він впізнав у судовому засіданні, що це був ОСОБА_3 ), витягнув ніж із червоною ручкою, направив його у його бік та запитав: «Хочеш поговорити?». Після цього він злякався за своє життя, а хлопець забрав його сумку, яка висіла на плечах. Також цей хлопець пригрозив розправою у разі виклику працівників поліції. Інші двоє хлопців ніяких активних дій не чинили, усе робив лише ОСОБА_3 . Через декілька хвилин до нього приїхали працівники поліції, оскільки їх викликали сторонні перехожі, та незадовго після цього вони затримали грабіжники, усе його майно було при них: і сумка, і телефон. Майно було йому повернуто.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснив, що у той вечір він перебував разом із своїм другом ОСОБА_16 на зупинці громадського транспорту. Коли до них підійшли троє невідомих хлопців та попросили телефон, щоб терміново комусь зателефонувати. Покрова дав їм свій телефон, а ті стали уходити. Тоді вони стали кричати та вимагати зупинитися та повернути телефон, але хлопці сказали, що телефон тепер належить їм. Коли хлопці зайшли за будинок, вони їх наздогнали, але у цей момент один з них витягнув із кишені ніж та став вимагати не ходити за ними більше та не викликати поліцію. А потім підійшов до них та забрав сумку у Покрови, наказавши її зняти, питав у нього також, чи є щось коштовне. Впізнає у судовому засіданні ОСОБА_3 , який погрожував ножем, забрав у Покрови сумку та телефон. Він дуже злякався за своє життя у той момент також, але у нього нічого не забрали. Через деякий час приїхали поліцейські, яким вдалось спіймати злочинів.
Свідок ОСОБА_36 суду пояснив, що у жовтні 2017 у нічний час його запросили бути понятим під час огляду місця події. Пам`ятає, що на вулиці стояли два хлопця у кайданках, їх розпитували з приводу подій, знайшли телефон та гроші, більш детально події того дня пригадати не може.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_37 зазначив, що у жовтні 2017 вони патрулювали територію Олександрівського району м. Запоріжжя, коли до них надійшов виклик про вчинення шахрайства на зупинці громадського транспорту, свідок бачив, як двоє хлопців напали на інших, забрали телефон та побігли у бік вул.. Артема. На зупинці вони знайшли потерпілих, посадили їх до патрульного автомобіля та стали їздити по прилеглій території, а також з`ясували прикмети нападників, у одного з них було татуювання. У подальшому інший екіпаж повідомив, що затримали двох хлопців, які підпадали під опис. Вони прибули на місце затримання та побачили одного з хлопців, який мав татуювання, у нього була при собі сумка червоного кольору, у якій знаходився ніж. Далі вони викликали слідчо-оперативну групу, яка проводила огляд місця події.
Крім того, провина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами:
- рапортом працівників поліції про те, що на 102 надійшов виклик про заволодіння майном у молодих хлопців на зупинці громадського транспорту ( заявник перебував у салоні трамваю) ( т.3 а.с. 232);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 , який повідомив, що 06.10.2017 невідомі особи заволоділи його особистими речами ( т. 3 а.с. 233-234);
- протоколом огляду місця події від 07.10.2017, згідно якого на ділянці місцевості біля будинку № 79 по вул.. Академіка Амосова на землі лежить рюкзак чорно-сірого кольору, у якому знаходять ключі , кофта, окуляри, зарядний пристрій на телефон, навушники, банківські картки, студентський квиток на ім`я ОСОБА_16 , паспорт ОСОБА_16 , сумка на пояс зеленого кольору. Поруч перебував чоловік, який представився як ОСОБА_38 ( у подальшому було з`ясовано, що його справжнє ПІБ є ОСОБА_4 ), який мав при собі дві банківські картки та грошові кошти. Поручіз ним стояв ОСОБА_3 , який мав при собі сумку на пояс червоного кольору, мобільний телефон Самсунг, грошові кошти, паспорт на ім`я ОСОБА_3 . В сумці знаходився мобільний телефон Леново, грошові кошти, металевий предмет схожий на ніж із ручкою червоного кольору. Поруч із ним перебував чоловік на ім.»я ОСОБА_39 , все виявлене майно було вилучено працівниками поліції ( т. 3 а.с. 235-242).
Захисник у судовому засіданні зауважувала на те, що поліцейські провели фактично особистий обшук ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у порушення норм КПК України, при тому, що протокол затримання у порядку ст.. 208 КПК України не складався, але особи були фактично затримані, оскільки до них застосовані кайданки. Тому за допомогою протоколу огляду місця події були отримані докази у незаконний спосіб.
Суд не погоджується із наведеними доводами сторони захисту та зазначає, що за повідомленням до служби 102, а також після опитування потерпілих по справі, працівниками патрульної служби вживались заходи для розшуку осіб, які ймовірно були причетні до вчинення злочину. В результаті чого вказані особи були розшукані та до них були застосовані превентивні поліцейські заходи та поліцейські заходи примусу.
Так, відповідно до ст.. 34 «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Статею 45 вказаного вище Закону передбачено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Загальні правила застосування спеціальних засобів:

1) кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Аналіз діючого законодавства дає підстави стверджувати, що одягання на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кайданок на момент встановлення факту причетності до вчиненого правопорушника не було обумовлено їх затриманням, а могло стосуватися у тому числі і припинення їх небезпечних дії з метою запобігання завдання шкоди собі та оточуючим з огляду на наявність у ОСОБА_3 при собі ножа, який відноситься до предметів саме такого призначення. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що кайданки застосовувались на значний час та до моменту доставки осіб до відділу поліції.

Крім того, суд зазначає, що під час огляду місця події слідчий не оглядав у примусовому порядку майно осіб, а лише здійснив огляд того майна, яке перебувало на землі та мало на собі ознаки кримінального правопорушення ( у тому числі, належало потерпілому ОСОБА_16 ), тому, на думку суду, підстав вважати протокол огляду місця події недопустимим доказом не вбачається. Той факт, що у подальшому ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_4 не були затримані у порядку ст.. 208 КПК України не впливає не вірну оцінку доказів.

- протоколом огляду предмету від 13.10.2017 мобільного телефону «Леново», який належить потерпілому ОСОБА_16 ( т.3 а.с. 243-244);
- довідкою про вартість зарядного пристрою 190 грн ( т.3 а.с. 250);
- висновком експерта від 21.12.2017 № 10-1801, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Леново» складає 1243, 33 грн ( т.4 а.с. 5-7).
У судовому засіданні були дослідженні речові докази по справі: сумка червоного кольору, банківські картки, окуляри, ніж, однак захисником було заявлено клопотання про визнання цих доказів недопустимими, оскільки вони не були відкриті стороні захисту у порядку, передбаченому ст.. 290 КПК України.
Так, згідно ст.. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Відповідно до ч. 12 вказаної статті якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Так, під час судового засідання прокурором не було надано суду доказів для підтвердження факту відкриття захисту або обвинуваченим речових доказів, що свідчить про неналежне виконання ним вимог ст. 290 КПК України, що тягне за собою визнання цих речових доказів недопустимими.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що сумку у потерпілого ОСОБА_16 , він не забирав, це вчинив ОСОБА_39 , який був разом із ним у той вечір, тому він до цього злочину відношення не має. З метою перевірки версії обвинуваченого судом були здійснені заходи для виклику цього свідка у судове засідання, однак усі заходи примусу результату не дали, місце перебування свідка встановити не виявилось можливим. Натомість, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 , та свідок ОСОБА_35 впевнено впізнали ОСОБА_3 як ту особу, яка погрожувала ножем, особисто зняла з ОСОБА_16 сумку з плеча, та наказала не викликати поліцію, інші хлопці ніяких активних дій не вчиняла. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що версія обвинуваченого є неправдивою та спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності.
Захисник ОСОБА_6 зазначала, що прокурором не було доведено факт погроз потерпілим із застосуванням ножа, оскільки усі потерпілі вказували на складений ніж, а під час розслідування було виявлено ніж із червоною ручкою,який не відноситься до такого типу ножів, тому не є предметом вчинення злочину, крім того, цей ніж потерпілим для впізнання не пред`являвся, що свідчить про те, що наявність ножа взагалі не доведена.
Суд оцінює наведені посилання захисника критично та зазначає, що вирішальним для підтвердження факту застосування погрози насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, є пояснення самих потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , а також свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_35 , як і кожний окремо, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні зазначали про демонстрацію ОСОБА_3 ножа, що вони сприйняли як реальну загрозу своєму життю.
Не заслуговують на увагу та не впливають на вірне прийняття рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, посилання захисника на неодноразове прибуття ОСОБА_3 до Олександрівського ВП за викликом слідчого, оскільки ці факти можуть бути враховані судом під час призначення покарання та свідчать лише про належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків як підозрюваного.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати :
-за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;
-за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
-за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно;
-за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати :
-за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а також ті самі дії, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб;
-за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих обставин, характер, ступінь суспільної небезпеки, дані про особу кожного обвинуваченого та їх роль у вчиненні злочинів.
Так, ОСОБА_3 вчинив три епізоди кримінального правопорушення, які згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також злочин середньої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на момент затримання не працював, власної родини не мав.
Так, ОСОБА_4 вчинив один епізод кримінального правопорушення, які згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також три епізоди злочинів середньої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово засуджувався та має невідбутий термін покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.06.2018, на момент затримання не працював, власної родини не мав.
На підставі викладеного, враховуючи дані біографії обвинувачених, відсутність обставин, які б пом`якшували їх покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення кожному покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення, а ОСОБА_4 у тому числі із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України із врахуванням покарання, призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області. Також застосуванню підлягає і додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у заволодінні майном потерпілого, сума заподіяної шкоди у ніким не оспорюється та підтверджена матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню у межах суми спричиненої шкоди та у межах пред`явлених позовних вимог лише з одного обвинуваченого, оскільки позов до іншого обвинуваченого під час судового розгляду не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.
Строк покарання ОСОБА_3 обраховувати з 25 жовтня 2017 року з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 10 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України із врахуванням покарання, призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.06.2018 шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді семи років та одного місяця позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.
Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з 05.07.2018 з моменту прийняття рішення про переведення обвинуваченого до СІЗО № 10 м. Запоріжжя.
Зарахувати ОСОБА_4 до остаточно призначеного судом покарання частково відбуте ним покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.06.2018, а саме: з 17 жовтня 2017 року до 04 липня 2018 року включно.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у зв`язку із відбуванням ним покарання у вигляді позбавлення волі за вироком іншого суду не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 7983, 33 грн.
Речові докази:
мобільний телефон «Huawei CAM-L21» - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон «Prestigio muse E3» - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_9

- мобільний телефон «Samsung С 6712» - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_11

-Мобільний телефон «Meizu M 3 Note» - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_15

-мобільний телефон «Леново», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 , картка платника податків на ім`я ОСОБА_16 ; студентський квиток на ім`я ОСОБА_16 ; карта «Приват банк» НОМЕР_7 ; навушники, зарядний пристрій на мобільний телефон «Леново»; сумка на поясі зеленного кольору з написом «Hilfiger» - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_16
-сонце захисні окуляри в керамічній оправі; банківська карта «Укрсіббанк» НОМЕР_8 ; банківська карта «Приват банк» НОМЕР_9 ; сумку червоного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_21 , припис до призовної дільниці повернути за належністю ОСОБА_3

-металевий предмет схожий на ніж знищити;

-грошові кошти у розмірі 910 грн. як грошові, які були одержані внаслідок вчиненні кримінального правопорушення конфіскувати на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1