Справа № 182/1440/20
Провадження № 1-кп/0182/813/2020
07.04.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який не має офіційної реєстрації, фактично мешкає у АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_2 , фактично мешкає у АДРЕСА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Щодо обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії - ОСОБА_3 до 08.04.2020, щодо ОСОБА_4 до 11.04.2020.
Обвинувачені в судове засідання доставлені не були, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовилися, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за їхньої відсутності.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_3 вчинив нові тяжкі корисливі злочини в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню, по яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а ОСОБА_4 вчинив новий тяжкий корисливий злочин невдовзі після звільнення з місця позбавлення волі; репутація обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів, вони не мають міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили тяжкий корисливий злочин групою осіб відносно жінки похилого віку. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що доказів наявності ризиків прокурором не надано, обвинувачений обов`язково буде з`являтися за кожним викликом суду, не вчинятиме нових злочинів та суворо виконуватиме умови домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та також просив змінити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений обов`язково буде з`являтися за кожним викликом суду, не вчиняти нових злочинів та суворо виконувати умови домашнього арешту.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких. При цьому суд враховує і позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть переховуватись від суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в яких вони обвинувачуються; впливати на потерпілих. Також суд враховує репутацію обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення корисливих злочинів, не мають міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нових злочинів, так як це є єдиним їхнім джерелом заробітку. Крім того, ОСОБА_3 вчинив нові злочини в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню, по яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого ним були порушені; ОСОБА_4 вчинив новий тяжкий корисливий злочин вже через півроку після звільнення з місця позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили тяжкий корисливий злочин групою осіб відносно жінки похилого віку. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 закінчується 08.04.2020, а обвинуваченому ОСОБА_4 11.04.2020, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особи обвинувачених, суд вважає доцільним обрати їм заставу у сумі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 73 570 грн.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , дата народження: рік 1983, місяць жовтень, число 4 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 05 червня 2020 р.
Одночасно визначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 73 570 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язані виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, Дніпропетровської обл., в якому вони проживають, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ними про причини своєї неявки або порушення ними обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя:ОСОБА_1