Справа № 202/8611/19
Провадження № 1-кс/202/4169/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
3 липня 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна, накладеного у рамках кримінального провадження № 0002403 від 31.10.2019 року, яке подане ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_4 звернулася з клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0002403 від 31.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року був накладений арешт на нерухоме майно належну їй квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких дій щодо цього нерухомого майна.

У своєму клопотанні ОСОБА_4 зазначає, що арешт на це нерухоме майно накладений необґрунтовано. Вона як власник майна не була присутньою під час вирішення питання про накладення арешту.

Вважає, що накладеним арештом порушуються її права як власника майна, передбачені ст. 41 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки право власності на нерухоме майно було набуто на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.09.2019 року, укладеного між нею та ОСОБА_5 на виконання умов договору позики від 30.08.2019 року про отримання ним у борг грошових коштів у сумі 250 000 грн., що підтверджується розпискою. Договір позики від 30.08.2019 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.09.2019 року є дійсними, не розірвані та ніким не оспорюванні. Отримавши у борг кошти, ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_2 . Безпосередньо відносно неї кримінальне провадження не здійснюється. Належних та допустимих доказів того, що майно, на яке накладено арешт, є предметом, засобом чи знаряддям злочину, немає. Ризики, які стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, відсутні. Вона є законним та добросовісним набувачем нерухомого майна, на яке накладено арешт. Протягом усього часу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002403 ніякі процесуальні дії не проводяться, спір щодо кватири, на яку накладено арешт, відсутній.

За цих підстав, посилаючись на норми статей 170-174 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Ісмаїлов проти Росії», «Бакланов проти Російської Федерації», «Іатрідіс проти Греції» та інші, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року по справі № 202/8136/19, скасувати арешт, накладений шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у клопотанні.
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували з тих підстав, що досудове розслідування не закінчено. В подальшому в судове засідання не з`явилися, однак прокурор подав через канцелярію суду копії матеріалів кримінального провадження, які стосуються арештованого нерухомого майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та копії матеріалів кримінального провадження в обсязі, наданому стороною обвинувачення, приходить до висновку, що дане клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002403 від 31.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

В рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року був накладений арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_3 шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких інших дій щодо цього майна.
9 квітня 2020 року постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 із кримінального провадження № 0002403 від 31.10.2019 року були виділені матеріали досудового розслідування під номером 0000356, зокрема за заявою ОСОБА_5 .

В свою чергу кримінальне провадження № 0002403 від 31.10.2019 року направлено 13 квітня 2020 року до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Як вбачається з наданого в судовому засіданні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000356, група осіб шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

В своєму клопотанні ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та арешту вищевказаного об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абзацом 2 частини першої статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вирішуючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя враховує, що постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 27 листопада 2019 року квартира АДРЕСА_3 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування по якому на сьогодні не завершено, оскільки матеріали кримінального провадження № 0002403 в частині, що стосуються заяви потерпілого ОСОБА_5 , виділені в окреме провадження за № 0000356.

Як вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 , останній наполягає, що документи стосовно позики та передачі майна в іпотеку ОСОБА_4 підписувалися ним за вказівкою ОСОБА_11 .

Так, звертаючись із заявою про кримінальне правопорушення, яка стала підставою для початку досудового розслідування, ОСОБА_5 просив органи поліції вжити заходів до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , зазначаючи, що останні шахрайським шляхом заволоділи нерухомими майном, яке належить йому на праві власності, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, незважаючи на те, що правочин щодо переходу права власності на вищевказане майно від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 не визнаний недійсним, тобто вважається правомірним, є достатні підстави припускати, що це майно дійсно могло бути об`єктом кримінально протиправних дій або набуто кримінально протиправним шляхом, а тому воно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Таким чином, відсутні підстави для висновку щодо необґрунтованості накладеного слідчим суддею арешту на квартиру АДРЕСА_3 .
Крім того, слідчий суддя недоведеним, що на сьогодні потреба в подальшому арешті зазначеного майна відпала, оскільки досудове розслідування, що було розпочате за заявою ОСОБА_5 , не завершено. Строк досудового розслідування та перебування майна під арештом не є тривалим з огляду на те, що кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення тяжкого злочину.
На переконання слідчого судді, на даному етапі потереби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_4 як арешт належного їй нерухомого майна, оскільки це відповідає приписам частини 3 статті 170 КПК України. Слідчий суддя вважає, що накладений арешт та обмеження права власності ОСОБА_4 не становлять для неї чи інших осіб надмірного тягаря, оскільки власник не позбавлений права користуванням своїм майном та арешт носить тимчасовий характер.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна необхідно відмовити, що не позбавляє її права в подальшому ставити питання щодо скасування арешту цього майна відповідно до статті 174 КПК України. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до зазначеної норми закону, слідчим суддею, судом може бути скасований арешт майна, а не безпосередньо ухвала про накладення арешту. Тому вимоги ОСОБА_4 в цій частині не ґрунтуються на приписах закону.
Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування ухвали слідчого судді та арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 12 грудня 2019 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 10-00 годині 8 липня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1