В И Р О К
іменем України

30 червня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження за № 0000170 від 19.02.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 близько 17:30 години ОСОБА_4 перебуваючи на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, викликаних протиправною, на його думку, поведінкою малітнього ОСОБА_5 , щодо його малолітнього сина ОСОБА_6 , умисно протиправно, бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, наніс не менше 5 ударів долонею правої руки в область обличчя по губах ОСОБА_5 .

Далі ОСОБА_4 зробив ОСОБА_5 підсікання, від чого останній впав на землю, а коли він підвівся, то ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_5 , після чого останній впав на землю, а потім коли він підвівся, ОСОБА_4 наніс йому не менше 2 ударів кулаком правої руки по тулубу, схопив за капюшон куртки ОСОБА_5 , та повів його у невідомому напрямку, де під час їх розмови ОСОБА_4 наніс один удар тильною стороною долоні правої руки в область правого ока ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин в скроневій ділянці праворуч, в проекції нижньої щелепи ліворуч, ділянку травматичного набряку м`яких тканин на лівій половині грудної клітки, які, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинив при вищевикладених обставинах.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Суд, досліджуючи дані про особу винного ОСОБА_4 , враховує, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується як особа на адресу якої адміністративних матеріалів не надходило, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітньої дитини, з урахуванням принципів законності, справедливості, пропорційності покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді штрафу.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: