Справа № 591/4720/17
Провадження № 1-кп/591/65/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 та ч. 4 ст. 296 КК України

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_11 обвинувачується у наступному.

Так, 26.04.2017 приблизно о 23 год. ОСОБА_7 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відпочивали в кафе «Гранд Вікторія», що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 10. Через деякий час ОСОБА_7 запросив ОСОБА_9 , відпочити з ними у вказаному кафе.

Близько 00 год. 05 хв. 27.04.2017 ОСОБА_12 та ОСОБА_14 попрямували до виходу із закладу. На східцях біля виходу з приміщення закладу вони зустріли двох хлопців, одним з яких є знайомий ОСОБА_14 ОСОБА_11 , з якими вони вийшли за двері до коридору, що веде до виходу на вулицю, де ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в цей час розмовляли. Майже одразу з цим, до них вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Останній звернувся до ОСОБА_11 та невстановленого у ході досудового розслідування молодого чоловіка, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, на що ОСОБА_11 , використовуючи вказане запитання як привід до вчинення хуліганських дій, розуміючи, що перебуває у громадському місці, у присутності сторонніх осіб, діючи зухвало, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки, прагнучи до самовиразу себе в насильстві над іншими, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, тобто діючи з прямим умислом, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва ОСОБА_7 , після цього наніс йому ще три удари кулаком правої руки в область лівого ока. Також, ОСОБА_11 наніс чотири удари кулаком правої руки в область грудей зліва, від чого потерпілий присів навколішки та почав прикривати голову руками.

У цей час невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підтримуючи вище вказані хуліганські дії ОСОБА_11 , діючи за мовчазною згодою з останнім, знаходячись поряд з ним, розуміючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми і правила поведінки, прагнучи самоствердитися за рахунок застосування фізичної сили, відчуваючи фізичну перевагу над потерпілими, тобто, діючи з особливою зухвалістю, розуміючи, що знаходиться в полі зору сторонніх осіб, діючи з хуліганських спонукань, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, потім два удари кулаком правої руки в область лівої скроні, один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва ОСОБА_9 . Від отриманих ударів останній впав на ліву частину тулубу, ногами до виходу із коридору кафе «Гранд Вікторія».

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_11 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізацію свого спільного умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим з хуліганських спонукань, продовжили нанесення ударів, а саме: ОСОБА_7 ОСОБА_11 наніс 4 удари лівою ногою в область голови і тулуба. У цей же час потерпілому ОСОБА_9 невстановлена особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, один удар правою ногою в область правої скроні, один удар правою ногою в область кадика, два удари правою ногою в ліву скроню. Після цього, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спричинила ОСОБА_7 3 удари правою ногою в область тулуба останнього.

Після цього ОСОБА_7 вдалось вибігти на вулицю з приміщення коридору закладу, а ОСОБА_9 залишився лежати на підлозі в коридорі. ОСОБА_7 побіг у бік кафе «Монтана», що розташоване за адресою: м. Суми, Воскресенська, 8-а, власником якого є ОСОБА_8 , та почав кликати останнього на допомогу, оскільки підтримував з ним товариські відносини та знав, що у той час він перебуває у кафе.

Дорогою до кафе «Монтана», ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_11 та наніс один удар по голові в ліву частину над вухом, заздалегідь заготовленим металевим предметом, схожим на молоток. Від вказаного удару ОСОБА_7 на деякий час втратив свідомість.

Почувши крики допомоги, ОСОБА_8 вийшов на поріг належного йому кафе. У цей час до нього підбігла невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та наніс ОСОБА_8 два удари заздалегідь заготовленим металевим предметом по голові в область над вухом зліва. Від зазначених ударів потерпілий впав на живіт. Не зупиняючись на скоєному, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжила наносити удари ОСОБА_8 : нанесла три удари заздалегідь заготовленим металевим предметом по спині. При падінні у ОСОБА_8 з-за поясу випав пістолет, що належить його дружині ОСОБА_10 , «Вій», 9 мм під набої несмертельної дії, № НОМЕР_1 , 20.08.2010 року виготовлення, побачивши це, у ОСОБА_11 у цей момент виник умисел на відкрите заволодіння вказаним пістолетом.

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , діючи відкрито для оточуючих, з прямим умислом і корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не реагуючи на усні зауваження потерпілого ОСОБА_8 , передбачаючи можливість настання суспільнонебезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків, та бажаючи настання таких наслідків, підняв з землі пістолет «Вій», 9 мм під набої несмертельної дії, № НОМЕР_1 , 20.08.2010 року виготовлення, вартістю 10725 гривень, згідно висновку експерта від 16.08.2017 № 1367, заволодівши ним таким чином. Після цього ОСОБА_11 та невстановлена особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, почали тікати від кафе «Монтана» у бік пл. Незалежності в м. Суми.

З метою повернення викраденого майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побігли за ОСОБА_11 та невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, при цьому ОСОБА_8 кричав ОСОБА_11 , щоб той віддав пістолет. Наздогнавши вказаних хлопців на ділянці місцевості між нічним клубом «Асторія» та салоном краси «Зима» по вул. Воскресенській в м. Суми, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 один удар заздалегідь заготовленим металевим предметом, схожим на молоток, зліва над вухом, після чого останній втік в напрямку кафе «Гранд Вікторія», де втратив свідомість. В цей час ОСОБА_11 обернувся у бік ОСОБА_8 , при цьому в правій руці у нього був ніж, який ОСОБА_11 спрямував у бік ОСОБА_8 , висловив у бік останнього погрози, та наніс один удар навідмаш в область лівої ключиці. Після цього ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_11 від себе, від чого ніж у нього випав з рук на землю. Після цього невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись позаду потерпілого, нанесла останньому один удар заздалегідь заготовленим металевим предметом, схожим на молоток по голові зліва. Після цього ОСОБА_8 почав тікати від ОСОБА_11 та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у бік кафе «Гранд Вікторія», але на перехресті вулиць Терезова та Воскресенська, вони його наздогнали. Невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесла ОСОБА_8 чотири удари заздалегідь заготовленим металевим предметом в ліву частину голови над вухом. Одночасно, потерпілий боровся з ОСОБА_11 , під час чого у останнього з рук випав предмет, схожий на пістолет, який той одразу підняв, та наніс два удари цим предметом по голові в область лоба зліва.

Після цього, ОСОБА_11 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, втекли з місця вчинення злочину.

Таким чином ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, що виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що виразилася у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчиненого із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та вчинення групою осіб.

Також ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у групі із невстановленою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Крім того ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що відкрито викрав майно ОСОБА_10 , - пістолета «Вій» № НОМЕР_1 , 20.08.2010 року виготовлення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Свою вину у вчиненні злочинів при зазначених обставинах ОСОБА_11 в судовому засіданні не визнав повністю та пояснив, що прийшов в бар забрати дівчат, зокрема там знаходилася ОСОБА_14 , яка на даний час є його дружиною. ОСОБА_14 була в барі разом зі своєю знайомою ОСОБА_12 , яка в свою чергу була в одній компанії з ОСОБА_7 . В барі був якийсь конфлікт, було багато людей, він поштовхався та пішов звідти, нікому ударів не наносив, тілесних ушкоджень нікому не спричиняв, пістолет ні в кого не забирав, ножем не погрожував, у нього ніяких тілесних ушкоджень не було. Також пояснив, що від його дій ніхто не падав, за межами бару в нього взагалі не було ні з ким конфлікту, звідки взялися тілесні ушкодження у потерпілих не знає. Більш точно обставин не пам`ятає.

Дослідивши докази по кримінальному провадженню суд вважає необхідним визнати невинуватим ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що ним були вчинені кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується, з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дійсно були нанесені удари відповідно механізму їх нанесення, зазначеному в обвинуваченні. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих експериментів за участю зазначених потерпілих (т.2 а.п. 130-150, 178-191), під час яких вони продемонстрували механізм нанесення ударів аналогічний тому, про який зазначено в обвинуваченні.

Як вбачається з зазначених протоколів слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 останні під час проведення слідчих експериментів вказали лише механізм вчинення злочину та жоден з них під час проведення цієї слідчої дії не вказував на ОСОБА_11 як на особу, яка вчинила злочин.

Необхідно зазначити, що згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, які висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

В зв`язку цим надані стороною обвинувачення висновки судово-медичних експертиз (т.2 а.п. 59-64, 164-169, 207-208), в яких зазначається про отримання тілесних ушкоджень потерпілими, не мають значення для доведеності вини ОСОБА_11 , зокрема для наявності в діях останнього особливої зухвалості, оскільки згідно обвинувального акту ОСОБА_11 не було інкриміновано спричинення жодних конкретних тілесних ушкоджень будь-кому із потерпілих, відомості про отримання конкретних тілесних ушкоджень потерпілими у обвинувальному акті відсутні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що майже нічого не пам`ятає, в кафе він відпочивав з друзями, вийшов на сходи кафе «Гранд Вікторія» та там сталася бійка, йому безпричинно почали наносити удари. Він був вдвох з Рамі а з іншого боку були дві особи. Під час бійки йому наносили удари дві особи по черзі руками та ногами, зокрема особа, схожа на обвинуваченого. Удари також наносили ОСОБА_16 . На сходах він отримав забій ока. Хто наносив йому удари по голові металевим предметом не пам`ятає, стояв спиною. Цивільний позов не підтримує. Під час досудового розслідування, зокрема під час впізнання, він пояснював, що ОСОБА_11 це особа, лише схожа на нападника та не вказував на нього як на особу, яка вчинила злочин.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що в той день відпочивав в кафе «Гранд Вікторія», на них з ОСОБА_17 хтось напав, хто саме не пам`ятає, йому вдарили по обличчю і він втратив свідомість одразу, хто наносив йому удари не пам`ятає, чи був це ОСОБА_11 також не пам`ятає. На момент допиту ні до кого ніяких претензій не має. Під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання та він впізнав особу, яка була схожа на того, хто наносив йому удари. Під час впізнання він сказав, що під № 3 особа схожа на того, хто наносив удари а не точно ця особа. Під час дослідження в судовому засіданні протоколу впізнання зазначив, що особа, зображена на фото під № 3 не схожа на обвинуваченого, який знаходиться в судовому засіданні. Впізнав тільки за чорним волоссям і тому показав, однак у обвинуваченого волосся світліше. З ним також проводився слідчий експеримент, тоді пам`ятав краще обставини.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в той день також був в своєму кафе по АДРЕСА_2 , почув крики ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вийшов на вулицю і йому хтось наніс два удари по голові та він впав, коли падав у нього випав пістолет. ОСОБА_11 під час конфлікту не було, останній удари не наносив, у того, хто наносив удари було чорне волосся і був високий. ОСОБА_11 йому точно не наносив удари, пістолет не забирав. З ним проводився слідчий експеримент, під час якого він вказав як все відбувалося, тоді нічого не вигадував, однак обставин не пам`ятає. Також під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання особи за фотознімками, він не читав протокол, на фото нікого не впізнав і не показував слідчому, він просив слідчого, щоб впізнання проводилось живої особи.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що в той день знаходилася вдома, приїхала в кафе-бар після конфлікту після того, як їй зателефонували працівники кафе, де і побачила свого чоловіка ОСОБА_8 . На місце події під`їхав також автомобіль швидкої допомоги та забрав її чоловіка та ОСОБА_7 . Хто наносив тілесні ушкодження потерпілим вона не бачила. На місці дізналася, що під час конфлікту забрали належний їй пістолет.

Свідок ОСОБА_18 від дачі пояснень відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що в той день вона відпочивала разом з ОСОБА_19 та іншим хлопцем, потім виникла бійка між ОСОБА_19 з однієї сторони та ОСОБА_11 і іншим хлопцем з іншої. Пізніше ОСОБА_19 підтримали ще дві особи не слов`янської зовнішності. Хто та які наносив удари не пам`ятає. Причину бійки а також те, хто кому та чим наносив удари не пам`ятає. Вона була очевидцем бійки в приміщенні кафе та на вулиці однак обставин не пам`ятає. Бійка була в приміщенні кафе, а саме в коридорі, а також та на вулиці. Бійка була обопільна, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, він перший почав задавати якісь питання і це спровокувало бійку за участю ОСОБА_11 . Останньому також наносили удари однак як саме на пам`ятає.

З показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що бійку з ОСОБА_11 спровокував ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також бійка була обопільною. Свідок ОСОБА_12 лише підтвердила участь ОСОБА_11 в конфлікті за участю ОСОБА_7 , однак в судовому засіданні не підтвердила факти нанесення ударів при обставинах, зазначених в обвинуваченні.

Покази свідка ОСОБА_12 мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки вона є єдиним свідком, допитаним в судовому засіданні, який був очевидцем початку конфлікту.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, що склалися між такою особою та потерпілим.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин потерпілий ОСОБА_7 відпочивав в кафе серед інших осіб також з ОСОБА_18 , яка в подальшому стала дружиною обвинуваченого, після того, як ОСОБА_11 прийшов до кафе та спілкувався з останньою, до нього підійшов потерпілий ОСОБА_7 та спровокував бійку, бійка була обопільною, що підтвердила ОСОБА_12 .

Враховуючи зазначені обставини стороною обвинувачення не доведено, що дії ОСОБА_11 були направлені саме на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а не є наслідком ревнощів та неприязливих відносин до ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що працювала офіціантом, почула крики та вийшла, побачила, що хлопець на ім`я ОСОБА_19 впав та кричав, нікого більше не було, не бачила щоб хтось комусь наносив удари, ОСОБА_11 там не бачила.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що самого конфлікту не бачив, приїхав після закінчення конфлікту за проханням ОСОБА_7 щоб забрати останнього.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пояснили, що є працівниками поліції, на місце прибули, коли бійка закінчилася, очевидцями конфлікту не були.

Проаналізувавши покази всіх допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків суд вважає необхідним зазначити, що допитані свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та потерпіла ОСОБА_10 взагалі не були очевидцями конфлікту та не підтвердили участі ОСОБА_11 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених в обвинуваченні. Потерпілий ОСОБА_8 взагалі спростував участь ОСОБА_11 у вчиненні злочинів відносно нього, пояснив, що ОСОБА_11 там не було, а той, хто наносив йому удари був вище і в нього було більш темне волосся. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 також не підтвердили участь ОСОБА_11 у вчиненні злочину, ОСОБА_9 пояснив з ним проводилося впізнання за фотокартками, однак особа, пред`явлена йому на фото, не схожа на обвинуваченого. З показів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_11 лише схожий на особу, яка вчинила злочин відносно них.

З зазначеного вище вбачається, що жоден з допитаних в судовому засіданні свідків чи потерпілих не підтвердив, що саме ОСОБА_11 спричиняв удари, про які зазначено в обвинуваченні, зокрема металевим предметом, чи саме він відкрито викрав майно потерпілого.

Фактично в основу доведеності тієї обставини, що саме ОСОБА_11 вчинив злочини відносно потерпілих при обставинах, зазначених в обвинуваченні, покладено лише протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 (т.2 а.п.93-97), за участю свідка ОСОБА_12 (т.2 а.п. 158-161), за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.п.170-173) та потерпілого ОСОБА_7 (т.2 а.п.174-177).

Дослідивши всі зазначені протоколи впізнання особи суд вважає необхідним визнати недопустимим фактичні дані, що містяться в зазначених протоколах впізнання з наступних підстав.

Так, згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 та пунктом 3 ч.2 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини та суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини зокрема порушення права особи на захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, але може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, що повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

В той же час всупереч вимогам ч.1 ст. 228 та ч. 1 ст. 231 КПК України в зазначених протоколах впізнання всі потерпілі, не описуючи зовнішній вигляд особи, яку мають впізнавати, зазначали, що зможуть впізнати таку особу та впізнали за рисами обличчя в їх сукупності, зокрема за формою обличчя, носа та кольором волосся, не конкретизуючи їх.

Свідок ОСОБА_12 взагалі впізнавала особу, а саме ОСОБА_11 , з яким раніше була знайома, що суперечить ч.1 ст. 228 КПК України.

Крім того ч. 1 ст. 23 КПК України встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Положеннями ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Разом з тим в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заперечили той факт, що саме ОСОБА_11 вчиняв злочини відносно них, а пояснили, що особа була лише схожа на ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд вважає необхідним взяти до уваги покази зазначених потерпілих, надані в судовому засіданні, протоколи пред`явлення особи для впізнання за їх участю не приймати як доказ та не враховувати під час постановлення рішення.

Аналогічні правові позиції щодо недопустимості протоколів пред`явлення для впізнання були висловлені в Постановах Верховного Суду від 07.08.2019 (справа № 607/14707/17, провадження № 51-2604 км 19), від 18.12.2019 (справа № 761/2021/16-к, провадження № 51-3904км19) та від 05.03.2020 (справа № 666/5448/15-к, провадження № 51-5934 км 19).

Також суд з аналогічних мотивів не може взяти до уваги пояснення свідка ОСОБА_12 , викладені в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю (т.2 а.п.198-206), оскільки суд безпосередньо не сприймав їх під час судового засідання. Як вбачається з зазначеного протоколу слідчого експерименту ОСОБА_12 продемонструвала лише нанесення кількох ударів в приміщенні коридору кафе «Гранд Вікторія» та не продемонструвала механізму нанесення ударів металевим предметом а також механізм відкритого викрадення майна.

Сам по собі факт нанесення ударів ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_7 не може свідчити про вчинення злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Крім того ОСОБА_12 не підтвердила в судовому засіданні механізм наннесення ударів ОСОБА_11 , який вона продемонструвала під час слідчого експерименту, а пояснила, що бійка була обопільною та не пам`ятає як все відбувалося.

Інші досліджені в судовому засіданні докази також не підтверджують причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину.

Зокрема висновок товарознавчої експертизи (т.2 а.п.69-77) підтверджує лише вартість викраденого пістолету і не підтверджує, що пістолет відкрито викрав саме ОСОБА_11 .

Досліджені в судовому засіданні протоколи огляду місця події (т.2 а.п.79-91, 192-197) також не підтверджують причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину. Докази того, що вилучений під час огляду місця події ніж належить ОСОБА_11 , стороною обвинувачення також не надані.

З досліджених в судовому засіданні оптичних дисків з відеозаписами нагрудних камер працівників поліції та протоколу їх огляду (т.3 а.п.48-49) вбачається, що зображені них події відбуваються після прибуття працівників поліції на місце вчинення злочину, тобто після вчинення злочину та не підтверджують обставин, зазначених в обвинуваченні.

З матеріалів відеозапису камер спостереження та протоколу їх огляду (т.2 а.п.106-124) вбачається, що на відеозаписах частково зафіксовані обставини, зазначені в обвинуваченні. Зокрема зазначеними доказами зафіксовано перебування ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », факт виходу з приміщення кафе зазначеними особами, а також частково обставини вчинення злочину на вулиці за межами приміщення кафе. В той же час на вказаних відеозаписах відсутні дані про те, хто та яким чином спричиняв удари потерпілим в коридорі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а обставини злочину на вулиці зафіксовані зі значної відстані, хто саме наносить удари розгледіти неможливо. Також впізнання осіб, зображених на відеозаписах, під час досудового розслідування не проводилося. Зважаючи на викладене вказаний доказ не підтверджує, що саме ОСОБА_11 наносив удари.

Під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 (т.2 а.п.125-129) було вилучено 2 молотки, однак будь-які дані що саме ці молотки використовувалися для вчинення злочину в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 (т.2 а.п.152-156) було вилучено зокрема одяг, взуття та 2 металеві предмети циліндричної форми, однак стороною обвинувачення не надано ніяких доказів наявності на цих предметах крові чи інших біологічних матеріалів потерпілих, також не надано доказів, що залишки вказаного одягу та взуття були знайдені на місці вчинення злочину.

З комплексного аналізу матеріалів тимчасового доступу до оператора мобільного зв`язку (т.2 а.п. 163, 228), протоколів огляду зазначених матеріалів (т.2 а.п.209-212, 217 та 222) та довідок про результати проведення радіорозвідки (т.2 а.п.213-216) вбачається, що абонентський номер телефону, яким користувався ОСОБА_11 , в момент вчинення злочину відносно потерпілих знаходився поряд з місцем вчинення злочину. В той же час зазначену обставину не заперечував і сам ОСОБА_11 , який пояснював, що дійсно в той вечір заходив в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказані докази підтверджують лише перебування останнього в кафе та не підтверджують вчинення дій, зазначених в обвинуваченні.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У п. 150 справи «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський Суд зазначає, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Додержуючись закріпленої в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Як вбачається з досліджених доказів жоден потерпілий чи свідок в судовому засіданні не підтвердив, що саме ОСОБА_11 спричиняв удари, про які зазначено в обвинуваченні, зокрема металевим предметом, чи саме він відкрито викрав майно потерпілого, також вказані обставини не були зафіксовані на досліджених в судовому засіданні відеозаписах, доказів того, що на вилучених під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 предметах знайдено кров потерпілих також не надано, спричинення конкретних тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 не інкримінується, також не було доведено наявність умислу на порушення громадського порядку, не виключено, що удари металевим предметом наносила інша особа, схожа на ОСОБА_11 .

Проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку про відсутність достатніх, належних і допустимих доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК, щодо причетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих йому злочинів а тому останній підлягає виправданню.

Цивільний позов прокурора в зв`язку з виправданням ОСОБА_11 на підставі ч.3 ст. 129 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373 ч.1 п.2, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати невинуватим ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати в зв`язку з недоведеністю того, що ним були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 та ч. 4 ст. 296 КК України.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: оптичні диски з відеозаписами нагрудних камер працівників поліції, диск з відеозаписами камер спостереження, оптичний диск з матеріалами тимчасового доступу до оператора мобільного зв`язку зберігати в матеріалах кримінального провадження; 2 молотки повернути власнику ОСОБА_12 ; одяг, взуття та 2 металеві предмети, вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 повернути власнику ОСОБА_11 ; ніж зберігати в матеріалах провадження прокурора; светр білого кольору та штани зеленого кольору повернути власнику ОСОБА_7 ; куртку темно-синього кольору, светр темно-червоного кольору та штани джинсові синього кольору з ременем повернути ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1