Справа № 161/2615/20 Провадження №11-сс/802/130/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний західДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000643 за апеляційною скаргоюпрокурорана ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 рокув задоволенні клопотання про застосування підозрюваномузапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено .
Прокурор в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.Просить ухвалу слідчого судді від 19 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 000 грн.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити його апеляцію і скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, підозрюваного та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягаєдо часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положення ч.1 ст.194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд повинен враховувати вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0000643 від 09.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України.

18 лютого 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбаченихч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, орган досудового розслідування обґрунтовує протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, згідно яких є об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_6 у складі організованої групи можливо вчиняв вказані злочини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до передчасного висновку про необґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, а тому не погоджується з рішенням суду в цій частині, оскільки серед доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри, не знаходить чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого.

Крім того перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про їх відсутність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При розгляді клопотання якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного та інше.

В своєму клопотанні слідчий вказав, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити ряд інших кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків та потерпілих в провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, однак обґрунтовано підозрюється у вчинені умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, не працює, не має постійного джерела доходів,апеляційний суд вважає, що слідчим в клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , в суді першої і апеляційної інстанції не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були б підставою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, разом з тим дані обставинисвідчать про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Не може бути підставою для обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише одна тяжкість кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 .
А тому, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити, при цьому суд обирає підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному провадженні, попередженню вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а носіння електронного засобу контролю, гарантує неможливість підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.
За таких обставин та з врахуванням наявності постійного місця проживання та міцності соціальних зв`язків у ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до нього саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце проживання, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки сторона обвинувачення в достатньому обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Таким чином апеляційний судскасовує ухвалу слідчого судді, з прийняттямновоїухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 рокупро відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 скасувати та постановити нову.
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 2 місяці, поклавши на нього зобов`язання:
- цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 ;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- носити електронний засіб контролю;
Строк дії ухвали до 13 травня 2020 року включно.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді