Провадження №1-кп/127/1087/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2019 р. за № 0002358 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, яка є інвалідом ІІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянки України, раніше судимої:

20.02.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків;

03.04.2008 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов`язків;

19.05.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

07.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

10.10.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків;

15.01.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ст. ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 29.10.2019 року близько 07 год. 30 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту на перехресті вул. Данила Нечая та вул. Дубовецької у м. Вінниці, сіла до автобусу маршруту № 30, сполученням «Пед. училище-Залізничний вокзал». Під час того, як ОСОБА_4 перебувала всередині автобусу, вона помітила, що в невідомої їй ОСОБА_8 , з жіночої сумки виглядає мобільний телефон, та в неї виник злочинний умисел на таємне викрадення телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливим мотивом та метою, під час того, як автобус знаходився неподалік зупинки «площа Перемоги», ОСОБА_4 непомітно підійшла до ОСОБА_8 та, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу витягла із сумки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung J200 Н» в корпусі золотистого кольору вартістю 1 599 грн. 67 коп. згідно висновку експерта №592 від 04.11.2019 року та поклала до кишені, після чого залишила місце вчинення злочину, а мобільний телефон залишила для користування, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 599 грн. 67 коп.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні злочину визнала та показала, що дійсно вчинила даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснила, що у вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просила врахувати стан її здоров`я, те, що вона є інвалідом, та просила суд суворо її не карати і не позбавляти волі.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_8 , яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не прибула, однак надала до суду заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження здійснювати без потерпілої, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілої, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілої.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих її даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинувачену, яка визнала себе винною та добровільно повідомила суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи обвинуваченій покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності раніше притягувалася неодноразово, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не стала та продовжила вчиняти злочини, не працевлаштована, за місцем проживання характеризується позитивно, незаміжня, є інвалідом ІІІ групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, суд враховує відношення обвинуваченої до своїх дій, а саме те, що вона щиро кається та жалкує про вчинене, завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставиною, яка, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Суд також враховує думку потерпілої, яка надала до суду заяву, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченої не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень положень ст. 71 Кримінального кодексу України.
Суд зазначає, що відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

17.09.2019 року на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.09.2019 року обвинувачена звільнена умовно-достроково на невідбутий строк 03 місяці 27 днів.

Протягом невідбутої частини покарання обвинуваченою вчинено новий злочин.

Згідно з ч. 4 ст. 81 Кримінального кодексу України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 було затримано 29.10.2019 року.
Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 року до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.12.019 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої, змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням відповідних обов`язків, на строк 60 днів з 24.12.2019 року до 21.02.2020 року включно та звільнено її з-під варти в залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати обвинуваченій ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2019 року до 24.12.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне запобіжний захід, застосований до обвинуваченої у вигляді домашнього арешту цілодобово, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 року на мобільний телефон марки «Samsung J200 Н» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Samsung JТ», сумку з особистою косметикою, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № 592 від 04.11.2019 року в розмірі 628 грн. 04 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2015 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання на виконання даного вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2019 року до 24.12.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 року на мобільний телефон марки «Samsung J200 Н» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Samsung JТ», сумку з особистою косметикою,- скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, які відповідно до постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами від 29.10.2019 року та квитанції від 29.10.2019 року передано до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області:
- мобільний телефон марки «Samsung J200 Н» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_8 ;
- паспорт серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Samsung JТ», сумку з особистою косметикою ОСОБА_4 , - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя