Справа № 487/1804/20
Провадження № 1-кс/487/3376/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 27.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному 27.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 28.03.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.03.2020 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2020 року. До закінчення дії ухвали слідчого судді, а саме: до 25.05.2020 року, неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу. Крім того, наявні при обрані запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не досягне своєї мети по забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 березня 2020 приблизно о 18:00 годині, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_7 з іншого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виникла сварка. В ході вказаної сварки у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяв до рук невстановлений під час досудового розслідування ніж, яким наніс один удар ОСОБА_7 в область шиї.

В результаті нанесеного удару, ОСОБА_7 помер на місці скоєння кримінального правопорушення та причиною його смерті стало проникаюче колото-різане поранення шиї з пошкодженням лівої гілки сонної артерії та верхівки лівої легені яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньо плевральною кровотечею та ускладнилось гострою крововтратою.

27.03.2020 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.03.2020 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2020 року.

20.05.2020 заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 28.06.2020 року.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу огляду місця події від 27.03.2020 року, а саме: квартири АДРЕСА_2 , де було виявлено та описано труп ОСОБА_7 ; протоколу огляду ділянки місцевості, а саме: ділянки на перехресті вулиць 3 Слобідська та Кузнецька у місті Миколаєві, де виявлено ніж зі слідами речовини схожої на кров; протоколу огляду трупа ОСОБА_7 від 28.03.2020 року у приміщенні МОБ СМЕ, де описані наявні на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження; довідки судово-медичного експерта, де зазначена причина смерті ОСОБА_9 ; показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, де у ході проведення особистого обшуку було вилучено його одяг зі слідами схожими на кров; рапорту чергової частини Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.03.2020 року; рапорту поліцейського 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області ОСОБА_15 від 27.03.2020 року; рапорту молодшого інспектора роти реагування батальйону УПО в Миколаївській області ОСОБА_16 від 27.03.2020 року; висновку судово-імунологічної експертизи від 10.04.2020 за № 273-і; висновку судово-імунологічної експертизи від 02.04.2020 за № 270-і; висновку судово-імунологічної експертизи від 02.04.2020 за № 272-і; висновку судово-цитологічної експертизи від 01.04.2020 за № 56/ц;м протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 28.03.2020 року,

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.
Частиною 1 ст. 115 КК України передбачена відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, слідчий суддя вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того встановлений ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України доведено не було.

У пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке спричинило смерть людини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, в тому числі експертиз, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.
Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, фактичну відсутність місця постійного проживання, відсутність у ОСОБА_5 утриманців та його сімейний стан; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного та наявність в нього судимостей.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства (28.06.2020 року) підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Заперечень стороною захисту щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримані під вартою не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дільниці слідчого ізолятора ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» до 28 червня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали буде оголошено 21.05.2020 року о 16:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1