Провадження № 1-кп/638/800/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0001795 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, громадянина України, силу ст. 89 КК України раніше несудимого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, знятого з реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Так, військовослужбовець військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_4 , будучи водієм 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 27 липня 2016 року самовільно залишив місце лікування - військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до місця служби - військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , до теперішнього часу не повертався, та наміру повертатись немає.

Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав у повному обсязі, як встановлено і визначено в обвинувальному акті. У скоєному щиросердно розкаявся. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.
Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 408 КК України як самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, дітей на утриманні не має.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки від скоєнного, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, одружений, дітей на утриманні не має.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.
Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щиросердне каяття обвинуваченого, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, суд призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті КК України.

З урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу та обставин, що пом`якшують покарання, поведінки до та після вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, суд призначає покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя: