Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/476/20, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2019 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, ромської народності, не працюючому, не одруженому, з неповною середньою освітою, раніше судимому,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, ромської народності, не працюючому, не одруженому, з середньою освітою, раніше судимому,
обвинуваченим за ч. 2 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, до 06.01.2020 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. При цьому, зазначається, що встановлені при застосуванні та продовженні запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ризики переховування їх від суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не відпали й продовжують існувати. Тому, врахувавши наведене, дані про особи обвинувачених : ОСОБА_6 ніде не працює і не навчається, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку; ОСОБА_7 ніде не працює і не навчається, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, а також те, що судове провадження не завершено, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, так як менш суворі запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання вищезгаданих ризиків.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Стверджує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Зазначає, що на даний час передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відсутні, а зазначені в ухвалі ризики, на які посилався прокурор, є виключно припущеннями. Посилається на те, що досудове розслідування закінчено, тобто всі докази органом досудового розслідування зібрано, а відтак їх знищення чи приховування неможливе. Також вказує на те, що перебуває у шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_9 та виховує малолітню доньку, тобто має міцні соціальні зв`язки. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою;
- обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Стверджує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Зазначає, що на даний час передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відсутні, а зазначені в ухвалі ризики, на які посилався прокурор, є виключно припущеннями. Посилається на те, що досудове розслідування закінчено, тобто всі докази органом досудового розслідування зібрано, а відтак їх знищення чи приховування неможливе. Також вказує на те, що проживає разом із матір`ю ОСОБА_10 , яка потребує постійного догляду, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду : обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також їх захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги й просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обгрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а також те, що наведені прокурором у клопотанні ризики продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що судове провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не завершено.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Колегія суддів вважає, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його тяжкість та спосіб вчинення, а також те, що судове провадження не закінчено, дані про особи обвинувачених : ОСОБА_6 ніде не працює і не навчається, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку; ОСОБА_7 ніде не працює і не навчається, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий за вчинення корисливих насильницьких злочинів, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, можуть ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, колегія суддів також вважає, що вищевказані ризики слугували підставами для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу й будь-яких обставин, які б свідчили про те, що на даний час вони зменшились чи відпали, не встановлено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Під час апеляційного розгляду контрольного провадження сторона захисту не посилалась на наявність даних про те, що встановлені ризики істотно зменшились чи відпали.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у силу характеру інкримінованого їм діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення - допит свідків, дослідження письмових та речових доказів, суд першої інстанції прийшов до належного висновку про обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим; на даний час передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відсутні, а зазначені в ухвалі ризики, на які посилався прокурор, є виключно припущеннями; досудове розслідування закінчено, тобто всі докази органом досудового розслідування зібрано, а відтак їх знищення чи приховування неможливе, - колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються вищенаведеними обставинами й не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_9 та виховує малолітню доньку, тобто має міцні соціальні зв`язки, а також доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він проживає разом із матір`ю ОСОБА_10 , яка потребує постійного догляду, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив їм розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2019, якою обвинуваченим за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, до 06.01.2020, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: