Справа № 297/2227/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/430/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 297/2227/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуті частини покарання за вироками Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2019 року та від 13 серпня 2019 року, і визначено ОСОБА_7 остаточне покарання - чотири роки один місяць позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту затримання, а саме з 12 год. 30 хв. 27 вересня 2019 року.
Вирішено питання речових доказів.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він в ніч з 09 вересня на 10 вересня 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись на загальному подвір`ї, що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, помітивши велосипед, який був припертий до металевої газової труби, й в останнього раптово виник умисел на незаконне його заволодіння, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, виконуючи свій злочинний намір, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер та переслідуючи корисливий мотив, таємно, повторно, умисно викрав велосипед марки «ARDIS» сіро-чорного кольору, який залишив там власник ОСОБА_11 . В подальшому, заволодівши даним велосипедом, ОСОБА_7 продав його ОСОБА_12 за 350 грн. Незаконними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1800 грн., що підтверджено висновком експерта від 18.09.2019.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить розібратися в його справі, так як його засуджено неправильно, з порушенням закону. Він не вміє читати й писати, говорив про це прокурору, але прокурором це не враховано й надано на підпис певні документи. Його захисник вказував суду на відсутність доказів про вчинення злочину саме ним. На останньому судовому засіданні захисник ОСОБА_8 не був присутнім, при наданні йому останнього слова захисника не було, а судові дебати не проводились. Крадіжки він не вчиняв і його захисником це доведено.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: суд допустив неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. У вироку зазначено, що винуватість ОСОБА_7 доведена показаннями свідків. Посилання на будь-які інші докази, що підтверджують його винуватість у вироку, відсутні. При цьому свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомляли суду тільки про факт отримання ними велосипеда від обвинуваченого і жодним чином не підтверджували факт крадіжки. Судом проігноровано аргументи захисника, що стороною обвинувачення не здобуто жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_7 . Самим обвинуваченим підтверджено той факт, що він продав велосипед свідкові ОСОБА_12 , що не заперечив сам свідок та його дружина. Однак ОСОБА_7 заперечено те, що нібито ним було викрадено цей велосипед у ОСОБА_11 . Самим потерпілим не впізнано обвинуваченого як особу, яку він бачив у момент крадіжки велосипеда, відсутні і будь-які інші сліди того, що він заходив в двір, у якому знаходився велосипед. Так само відсутні і будь-які свідки, відеозапис, які б підтверджували факт крадіжки велосипеда ОСОБА_7 . Отже, обвинувачений отримав велосипед іншим шляхом, можливо, знайшов чи йому такий передала інша особа. В ході судового розгляду дана обставина не встановлювалась. Судом першої інстанції безпідставно зазначено, що злочин було вчинено під час іспитового строку, і на підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком приєднано невідбуте покарання за попередніми вироками Берегівського районного суду від 02.09.2019 та від 13.08.2019, які на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_7 діяння (09-10.2019) не набрали законної сили.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційні скарги підтримали, покликаючись на викладені в них мотиви.
Прокурор апеляційні скарги заперечив, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , виступ захисника, прокурора, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При прийнятті рішення суд допустив неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, й відповідно до п.1, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 370 КПК України встановлені вимоги до судового рішення, а саме: судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Зміст вироку повинен відповідати вимогам ст. 374 КПК України. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються, зокрема, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Однак вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
У вироку суду вказано, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, крім показань свідків, підтверджується іншими перевіреними у судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх під сумнів під час судового розгляду, тому і в суду немає жодної підстави ставити їх під сумнів (а.с.90-91).
Однак, якими саме іншими доказами, крім показань свідків, підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у вироку суду не зазначено та не дано їх оцінки відповідно до ст. 94 КПК України.
У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що велосипед у АДРЕСА_2 він не брав; він продав велосипед; те, що велосипед крадений, не знав.
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_7 вини, суд першої інстанції не з`ясував усі обставини кримінального правопорушення (зокрема, щодо часу, місця та способу отримання ОСОБА_7 велосипеда), при ухваленні обвинувального вироку не спростував доводи сторони захисту та всупереч вимог ст. 374 КПК України не навів мотивів їх неврахування.
Обвинувачений ОСОБА_7 володіє угорською мовою й під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій користувався послугами перекладача на угорську мову.
Відповідно до ч.4 ст. 29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються особі, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.
Обвинуваченому ОСОБА_7 не вручена копія вироку на угорській мові.
Можливість обвинуваченого під час розгляду справи в суді спілкуватися мовою, якою він володіє, отримувати копії процесуальних та судових рішень у перекладі на мову, якою він володіє, а також користуватися послугами перекладача є одними із складових у реалізації ним своїх прав на захист та розгляд справи незалежним і неупередженим судом, гарантованих кримінальним процесуальним законом.
Зазначена вище неповнота судового розгляду та істотне порушень вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Оскільки судове рішення не відповідає вимогам закону й допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, вирок відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
При розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити в Берегівськомурайонному суді Закарпатської області новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більше, ніж на 60 днів, тобто до 16 серпня 2020 року включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4