Номер провадження 1-кп/243/472/2020
Номер справи 243/1333/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002580 від 21 грудня 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 12 лютого 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом не являється, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на законних підставах за місцем мешкання ОСОБА_7 , на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Перебуваючи у дворі домоволодіння побачив під навісом велосипед марки «Україна» з рамою чоловічого типу, чорного кольору, який належить, потерпілому ОСОБА_7 . В цей час, у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 15 листопада 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та навколо немає сторонніх осіб, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, таємно викрав велосипед марки «Україна» з рамою чоловічого типу, чорного кольору, вартістю 633 гривень 34 копійку, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяна матеріальна шкода на суму 633 гривень 34 копійку.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку. 15 листопада 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, він знаходячись на законних підставах за місцем мешкання ОСОБА_7 , на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Перебуваючи у дворі домоволодіння побачив під навісом велосипед марки «Україна» з рамою чоловічого типу, чорного кольору, який належить, потерпілому ОСОБА_7 . В цей час, у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. З цією метою, 15 листопада 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, він знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та навколо немає сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «Україна» з рамою чоловічого типу, чорного кольору, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час вказана матеріальна шкода повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Потерпілий ОСОБА_7 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (а.п.26).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з» ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 20 грудня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_2 , яке зі сторони передньої частини огороджено дерев`яним парканом висотою 1,80 м. Вхід на територію двору здійснюється через металеві ворота та хвіртку висотою 1,80 м, які обладнані запірними пристроями. При вході у двір зліва на відстані 3 метри від забору знаходиться одноповерховий будинок, з права при вході господарська споруда. Вхід до будинку здійснюється з тильного боку, де мається накриття із шиферу, де знаходяться різноманітні речі, зі слів заявника на вказаному місці під накриттям знаходився велосипед, який зник.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3 (три), та зазначив, що на фотознімку зазначений ОСОБА_8 . Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 січня 2020 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Протоколу огляду місця події від 11 січня 2020 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості розташована біля будинку АДРЕСА_3 , на вказаній ділянці знаходиться ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , який добровільно видав працівникам поліції велосипед, який він придбав у середині листопада 2019 року у раніше невідомого чоловіка за 200 грн. Рама велосипеду пофарбована в чорний колір, місцями міститься фарба червоного кольору, колеса мають сліди іржі.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_9 , заявив, що впізнає чоловіка на фотознімку № 2 (два), та зазначив, що на фотознімку зображено чоловіка, який продав йому велосипед «Україна» за 200 грн. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 січня 2020 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Протоколу огляду від 11 січня 2020 року, вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду є велосипед чорного кольору, що знаходиться на ділянки місцевості , що розташована поряд зі спорудою за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначеній ділянці місцевості знаходиться велосипед, рама вказаного велосипеду чорного кольору, на рулі та колесах видимі сліди іржі. Присутній при огляді ОСОБА_7 , зазначив, що вказаний велосипед впізнає, також додав, що він належить йому, зазначений велосипед був викрадений у нього 15 листопада 2019 року.

Із Розписки від 11 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 отримав від працівників поліції належний йому велосипед «Україна» чорного кольору, в робочому стані, який він зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі.

Із Висновку за результатами судової товарознавчої експертизи № 105 від 17 січня 2020 року вбачається, що залишкова вартість викраденого майна, що належить потерпілому ОСОБА_7 , на момент вчинення злочину, тобто на 15 листопада 2019 року, а саме: велосипеда з рамою чоловічого типу, чорного кольору становить 633,34 грн. (шістсот тридцять три гривні 34 коп.).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 31 січня 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 вказав на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживав. Підозрюваний ОСОБА_4 вказав на місце, де він побачив велосипед потерпілого. Підозрюваний ОСОБА_4 вказав, як він покинув домоволодіння через хвіртку разом з викраденим велосипедом.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 31 січня 2020 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та захисника.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 31 січня 2020 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло. В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що приймав участь у вказаній слідчій дії добровільно, ніяких протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів до нього не застосовувалося.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ст. 185 ч. 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілому повністю відшкодовано матеріальну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до яких, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, Слов`янський міськрайонний Відділ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства в тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним додатково покласти на правопорушника обов`язок, відповідно до ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України: - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.п.28-29)

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем мешкання, потерпілому повністю відшкодовано матеріальну шкоду, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Краматорська» у місті Слов`янськ з липня 2018 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками.», та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Речові докази по справі: велосипед з рамою чоловічого типу, чорного кольору, який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0002580 від 21 грудня 2019 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 11 січня 2020 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_7 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .