Справа № 686/8436/20
Провадження № 1-кс/686/4351/20
УХВАЛА

27 квітня 2020 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020,

встановив:

30.03.2020 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_4 від 27.03.2020 року на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_5 від 18.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, в якій просить скасувати вищевказану постанову та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 залучити його у якості потерпілого у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0000069 від 21.01.2020 року, проходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Встановлено, що дане кримінальне провадження внесено до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2020 року за заявою ОСОБА_4 від 18.12.2019 року щодо можливого невиконання рішення суду працівниками СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

17.03.2020 року ОСОБА_4 направлено слідчому ОСОБА_5 заяву від 17.03.2020 року про визнання його ОСОБА_6 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_5 від 18.03.2020 року відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, з підстав відсутності у кримінальному провадженні будь-яких доказів, які б свідчили про те що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ст.55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Разом з тим, ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України). Тому, слідчий суддя не може зобов`язати слідчого вчинити конкретні слідчі дії.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку з тим, що відсутні факти завдання ОСОБА_4 будь-якого виду шкоди, разом з тим в постанові відсутні посилання на очевидні та достатні підстави, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова не вмотивована належним чином, тому скаргу слід задовольнити частково та постанову слідчого ОСОБА_5 від 18.03.2020 року про відмову у задоволенні клопотання, а саме визнанні потерпілим скасувати.

Керуючись ст.ст.110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020 задоволити частково.

Постанову слідчого від 18.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000069 від 21.01.2020 скасувати.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 29.04.2020 о 09 год. 15 хв.

Слідчий суддя