Справа № 755/3594/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої - ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 24 грудня 2019 року за №0010540 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої менеджером в ТОВ «ФОРА», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
УСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 23.12.2019 року приблизно о 18 годині 25 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на нерегульованому перехресті в місті Києві, допустила порушення вимог п.п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

- п.10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.16.2 ПДР України - на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що остання керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявила неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись на нерегульованому перехресті вул. П Усенко та вул. Г. Хоткевича, здійснюючи при цьому поворот праворуч на вул. Г. Хоткевича в місті Києві, допустила наїзд керованого нею автомобіля «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла по нерегульованому пішохідному переході та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/470 від 14.02.2020 року у водія ОСОБА_6 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пунктів 10.1 та 16.2 ПДР України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-360-2020 від 18.02.2020 року потерпіла ОСОБА_4 , 1983 року народження отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, забою кісткового мозку обох виростків стегнової кістки, крововиливу в порожнину суглоба (до 70 мл. геморагічного вмісту).

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе визнала повністю, дала суду показання, які відповідають інкримінованим їй фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаялася у вчиненому, показала, що керувала автомобілем «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись на нерегульованому перехресті вул. П Усенко та вул. Г.Хоткевича, здійснюючи при цьому поворот праворуч на вул. Хоткевича в місті Києві, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 на нерегульованому пішохідному переході. Після чого одразу зупинилась, викликала швидку та поліцію. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнала частково, не заперечувала проти стягнення із неї 25 000 грн. Крім того, просила не позбавляти її права керувати транспортним засобом, оскільки її робота пов`язана із постійними роз`їздами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала що поспішала з роботи додому та коли переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході на неї наїхала обвинувачена, після чого її було госпіталізовано. З цього часу її життя змінилось, вона не може самостійно опікуватись собою та своєю родиною. Попереду ще декілька операцій та тривалий строк реабілітації.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2019 року, складеного слідчим СВ Дніпровського управління поліції ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , в присутності експерта та понятих, та ілюстративної таблиці до протоколу огляду, в АДРЕСА_3 зафіксовано факт ДТП, під час якої пішоход ОСОБА_4 зазнала тілесних ушкоджень, а також зазначено розташування транспортного засобу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-360-2020 від 18.02.2020 року потерпіла ОСОБА_4 , 1983 року народження отримала тілесні ушкодження, які виразилися у закритій травмі правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, забою кісткового мозку обох виростків стегнової кістки, крововиливу в порожнину суглоба (до 70 мл. геморагічного вмісту), що за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6 «Правил».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/470 від 14 лютого 2020 року у водія ОСОБА_6 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог 10.1 та 16.2 ПДР України. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пунктів 10.1 та 16.2 ПДР України.

Враховуючи що обвинувачена ОСОБА_6 провину визнала повністю, суд визнав недоцільним допит свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки проти цього не заперечували всі учасники судового провадження.

Винуватість ОСОБА_6 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

ОСОБА_6 раніше не судима, має місце реєстрації та постійне місце проживання, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває, заміжня, працює менеджером в ТОВ «ФОРА», за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи її критичне ставлення до вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків, враховуючи позицію прокурора та потерпілої, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів, суд приходить до висновку призначити покарання у виді штрафу.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що це додаткове покарання має не обов`язковий, а альтернативний характер, обвинувачена раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює у ТОВ «Фора» на посаді менеджера в роздрібній торгівлі продовольчих товарів департаменту з організації та розвитку торговельних процесів, а тому, позбавлення її права керування транспортним засобом потягне за собою втрату нею роботи.

При цьому суд враховує, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху. Тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні.

З урахуванням вказаних обставин, даних про особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, поведінки після вчинення злочину, конкретних обставин вказаного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_6 покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами - відповідає її особі та обставинам вчиненого нею злочину.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75, 79 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_6 не обирався, підстави для його обрання на даному етапі відсутні.

При вирішенні питання щодо заявленого ОСОБА_4 цивільного позову до ОСОБА_6 про відшкодування 150 000 грн. моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Цивільний відповідач обвинувачена, позовні вимоги визнав частково на суму 25000 грн. посилаючись на ту обставину, що вона не має матеріальної можливості сплатити заявлену до стягнення суму, зазначила, що з дня вчинення ДТП постійно опікувалась потерпілою, зокрема сплатила значну суму на її лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд приходить до переконання, що заподіяння тілесного ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, з огляду на вік потерпілої, стан здоров`я її молодшої дитини, яким вона опікується, тривалість лікування заподіяло їй сильні фізичні та душевні страждання. З урахуванням особи обвинуваченої, виходячи з вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд приходить до висновку що злочином потерпілій було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 30 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченої цивільного відповідача.

Речовий доказ у справі - автомобіль «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 залишити у її володінні.

Згідно ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення експертизи у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 30 000 (тридцять тисяч ) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 3367 грн. 00 коп. (три тисячі триста шістдесят сім гривень).

Речовий доказ у справі - автомобіль «Nissan JUKE», н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_8