Єдиний унікальний номер 185/594/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002428 від 17.12.2019 року:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 28.01.2019 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 309 КК України з призначеним покаранням у вигляді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року ОСОБА_3 призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. 20.06.2019 року у приміщенні Павлоградського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, 53, засуджений ОСОБА_3 став на облік та був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, а також попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Розпорядженням Богданівського сільського голови № 194-Р від 11.09.2019 року ОСОБА_3 було прийнято до Богданівської сільської ради для відбування покарання у виді громадських робіт. 12.09.2019 року ОСОБА_3 приступив до відбування покарання. Разом з тим протягом періоду відбування покарання у виді 200 годин людських робіт з 12.09.2019 року по теперішній час ОСОБА_3 допустив загалом 14 невиходів на громадські роботи без поважних причин, в т. ч. 9 невиходів протягом листопада 2019 року (02.11.2019, 03.11.2019, 09.11.2019, 10.11.2019, 16.11.2019, 17.11.2019, 23.11.2019, 24.11.2019, 30.11.2019) та 5 невиходів протягом грудня 2019 року (23.12.2019, 24.12.2019, 26.12.2019, 27.12.2019, 28.12.2019), та протягом січня 2020 року не з`явився для складання графіку виходу на громадські роботи та взагалі не відпрацьовував громадські роботи. Станом на 14.01.2020 року з 200 годин громадських робіт, призначених вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019, ОСОБА_3 не відпрацював 68 годин громадських робіт. Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним держуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків та не з`являвся на громадські роботи до Богданівської сільської ради без поважних причин, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого його було засуджено вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно, 28.01.2019 року вироком суду йому призначено 200 годин громадських робіт, з яких він відпрацював лише частину. У скоєному він щиро кається.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 389 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочинів.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, раніше судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч.2 ст.389 КК України у виді арешту.

На підставі п.4 ч.1 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 слід перевести не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року у виді громадських робіт у покарання у виді арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року, за яким він був засуджений до покарання у виді 200 годин громадських робіт, оскільки останній вчинив злочин, не відбувши покарання у вигляді громадських робіт.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без їх ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі п.4 ч.1 ст. 72 КК України ОСОБА_3 перевести не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року у виді громадських робіт у покарання у виді арешту, у співвідношенні: 1 дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт, тобто строком 8 (вісім) днів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.01.2019 року, та остаточно до відбування призначити покарання у виді 1 (одного) місяця 1 (одного) дня арешту.

Строк відбуття покарання відраховувати з часу звернення вироку до виконання.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .