ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/650/20 Справа № 205/4494/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

14 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 18, ч. 3 ст. 2153, ст. ст. 42, 44 КК України (в редакції 1960 року народження), ч. 2 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року), до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, 22 вересня 2016 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 11 (одинадцять) місяців 28 (двадцять вісім) днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 04 травня 2018 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особа, що раніше була засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість якого незнята та непогашена в передбаченому законом порядку, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не встав та знову повторно вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, ОСОБА_9 , 03 травня 2018 року близько 21:00 годин, знаходячись біля арки, що розташована між під`їздами №18 та АДРЕСА_2 , побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_11 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 ззаду наблизився до ОСОБА_10 , та керуючись корисливим мотивом, наніс один удар невстановленим під час досудового розслідування предметом по голові ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю, тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу та ділянки осаднення у лівій скронево-тім`яній області, трьох синців з саднами на їх тлі на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, що спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) у ліву скронево-тім`яну область волосистої частини голови, а синці та садна в області лівого ліктьового суглобу і при ударі об тупу тверду поверхню, які відносять до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Після чого, виконавши вищевказані дії, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 не має волі до опору, відкрито викрав чоловічу сумку, яка належить останньому, вартість якої становить 279,68 грн., в якій знаходились: мобільний телефон марки «LG», що не має матеріальної цінності для потерпілого, в якому знаходились сім-картка мобільного оператора «Life», що не має матеріальної цінності для потерпілого, на рахунку якої грошових коштів не було; пенсійне посвідчення серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 ; посвідчення «Ветеран праці», серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 ; дві картки КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; грошові кошти у розмірі 300,00 грн.; записну книжку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє; гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє; брелок «Remote Control», який матеріальної цінності для потерпілого не представляє; дві зв`язки ключів, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; дисконтні картки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; спрей сублінгвальний «Нітромінт», який матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

Таким чином, ОСОБА_9 повторно відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 , після чого, утримуючи викрадене, з місця злочину зник та розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 579,68 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року та постановити виправдувальний вирок відносно обвинуваченого, а також дослідити в установленому законом порядку всі наявні в матеріалах справи докази та покази свідків.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що він у вчиненні інкримінованого йому за ч. 2 ст. 186 КК України злочину не винуватий, пояснює, що 03 травня 2018 року він ввечері вийшов з дому та направився до магазину аби придбати цигарки. Повертаючись додому та проходячи повз сміттєвих баків, він помітив невідомих йому людей, з якими почав розмовляти, все це було близько 22:00 години вечора, трохи згодом до них під`їхали автомобілі патрульної поліції, із якої вийшли працівники поліції, позвали до себе когось. В цей момент обвинувачений пішов до баків, щоб викинути сміття, після чого на нього накинулись працівники поліції та почали його бити, звинувачуючи його у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_8 в своїй скарзі не погоджується із процедурою проведення впізнання, оскільки сам потерпілий в момент впізнання був у стані сильного алкогольного сп`яніння і йому фактично працівники поліції підказали на кого з присутніх осіб необхідно вказати. Про дані факти обвинуваченим наголошувалось в ході досудового розслідування, а також в ході судового провадження, про вказані обставини прийняті до уваги та з`ясовані не були.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року та виправдати ОСОБА_8 у зв`язку із недоведеністю злочину за ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги твердження обвинуваченого про те, що він не здійснював злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 та проігнорував твердження ОСОБА_8 стосовно протиправних дій співробітників патрульної поліції, які затримали його, грубо поводилися з ним та обвинувачували його в чомусь.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, скаргу свого захисника підтримав.

Захисник обвинуваченого свою апеляційну скаргу підтримала, як і підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, просила задовольнити апеляційні скарги.

Прокурор проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі. Підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено.
В своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник посилались на те, що ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України ніякого відношення не має, даний злочин не вчиняв, а 03 травня 2018 року, ввечері, повертаючись додому із магазину, проходячи повз сміттєвих баків, помітив невідомих йому людей, з якими почав розмовляти з приводу подальшого працевлаштування на сміттєзвалищі, після чого, до них під`їхали автомобілі патрульної поліції, і поліцейські безпідставно затримали його, заламавши руки, поклали на землю та в подальшому грубо поводилися з ним, підозрюючи в чомусь.
Щодо пояснень потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 стосовно обставин кримінального провадження, які нібито впізнали в ньому чоловіка, який скоїв грабіж, то обвинувачений та його захисник в своїх апеляційних скаргах посилаються на помилковість таких показів, оскільки ОСОБА_8 ніякого відношення до вчинення злочину не має, на потерпілого не нападав та будь-яких дій з викрадення належного майна не вчиняв, а сам ОСОБА_10 можливо запам`ятав обвинуваченого в той час, коли разом знаходилися в одному магазині, або обвинувачений підходив до потерпілого, щоб прикурити сигарету.
Колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, вважає їх необґрунтованими, надуманими та спрямованими на уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Так, вина ОСОБА_8 у вчинення кримінального правопорушення, підтверджується отриманими в ході досудового розслідування та судового провадження показами свідків потерпілого ОСОБА_10 , працівників патрульної поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , дружини потерпілого ОСОБА_16 , сусіда потерпілого ОСОБА_13 .
Потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що 03 травня 2018 року близько 21:00 годин він повертався до додому. Не дійшовши до свого під`їзду близько 20 метрів, він почув, як його покликав невідомий чоловік, який йшов позаду нього. Повернувшись в бік незнайомця, він відразу відчув удар по голові, через який він впав спиною на землю. В цей момент вказаний чоловік почав стягувати з нього сумку з особистими речами, яка висіла у нього через плече на ремені, заліз у його кишені та побіг у невідомому йому напрямку. При цьому потерпілий встиг запам`ятати риси обличчя та одяг світлого кольору, який був на ОСОБА_8 .
Працівники патрульної поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , допитані в якості свідків показали, що на початку травня 2018 року заступивши на нічне чергування у складі патруля, який здійснював охорону громадського порядку у Новокодацькому районі м. Дніпра, до них близько 22:00 годин надійшло орієнтування про вчинення грабежу на ж/м Покровський з вказівкою на зовнішність особи, що була причетна до вчинення вказаного злочину, а саме шведка та шорти світлого кольору, кепка, а також у вказаної особи міг бути із собою ніж.
Відпрацьовуючи вказане орієнтування, вони на патрульному автомобілі у складі патрульного екіпажу рухалися по вул. М. Дія у м. Дніпрі, і неподалік від сміттєвих баків, які знаходилися неподалік, помітили чоловіка, який за зовнішніми ознаками був схожий на особу, про яку йшлося в орієнтуванні (в подальшому їм стало відомо, що це був обвинувачений ОСОБА_8 ). Побачивши патрульний автомобіль, вказаний чоловік почав поводитися нервово, намагався піти з вказаного місця, потім зайшов за сміттєві баки і як в подальшому було з`ясовано, викинув там ніж, який був перемотаний ганчіркою. З огляду на відповідність зовнішності вказаного чоловіка орієнтуванню, а також враховуючи те, що останній викинув ніж та поводився неадекватно, було вирішено його затримати, в зв`язку з чим було застосовано примус та затримано ОСОБА_8 , а саме, підозрюваного повалили на землю, так як останній не підкорявся на вимоги і чинив супротив. Після цього вони повідомили про затримання командира роти, який прибув через невеликий проміжок часу разом із свідком, який на місці впізнав обвинуваченого як особу, що здійснила напад на потерпілого. Через деякий час на місце затримання ОСОБА_8 прибула слідчо-оперативна група Новокодацького ВП, яка задокументувала вказані дії та вилучила ніж. В подальшому у одному зі сміттєвих баків, що знаходилися поруч з затриманим ОСОБА_17 , були знайдені речі належні потерпілому, зокрема викрадена сумку.
Дружина потерпілого ОСОБА_16 надала покази, що ввечері 03 травня 2018 року вона проходила повз перукарню, яка знаходиться неподалік від їх дому, і побачила свого чоловіка потерпілого ОСОБА_10 який стояв, спершись на стіну, при цьому у нього була розбита голова, з якої текла кров, і в нього була відсутня його сумка з особистими речами. В цей час до неї підійшла жінка, яка працює неподалік у перукарні, і пояснила, що бачила, як невідомий хлопець, який був вдягнутий у світлу шведку та шорти, на голові якого була кепка світлого кольору, підбіг ззаду до її чоловіка та вдарив по голові, через що останній впав на землю, а хлопець стягнув з нього сумку і побіг у невідомому напрямку.
Сусід потерпілого ОСОБА_13 надав покази, що на початку травня 2018 року близько 21:00 годин він повертався додому, йдучи через свій двір, побачив невідомого чоловіка в одязі світлого кольору, який накинувся на його сусіда ОСОБА_10 . Після того, як ОСОБА_13 підійшов до них ближче, невідомий, як в подальшому йому стало відомо, то був обвинувачений ОСОБА_8 , втік з двору. Згодом, ОСОБА_13 разом з дружиною викликали поліцію. Коли приїхав патрульний екіпаж, він описав зовнішність обвинуваченого поліцейським, і орієнтування на нього було передано іншим патрулям. Після чого він разом з поліцейськими на патрульному автомобілі поїхав дворами ж/м Покровський та Парус в пошуках нападника, однак знайти його не вдалося. Через деякий час, коли він вже вийшов з патрульної машини та збирався йти додому, то почув гучні крики з боку гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , тому разом з поліцейськими побіг до вказаного місця. В районі сміттєвих баків біля вказаного будинку інший екіпаж патрульної поліції затримав ОСОБА_8 за орієнтуванням, при цьому під час затримання останній викинув ніж, який у нього був з собою, а сумку, яка у нього висіла через плече, він викинув у сміттєвий бак, де її знайшли патрульні поліцейські. В подальшому ОСОБА_13 у Новокодацькому ВП брав участь у впізнанні обвинуваченого та сумки, де він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка здійснила напад на потерпілого ОСОБА_18 .
Таким чином, із вище вказаних показів чітко вбачається, що потерпілий та всі свідки даного кримінального злочину надали чіткі покази, які узгоджуються між собою і відповідно до яких дійсно підтверджується, що на початку травня 2018 року в період часу з 21:00 години до 22:00 години невідома особа, якою потім виявився ОСОБА_8 , одягнена в світлу шведку та шорти, на голові якого була кепка світлого кольору, здійснила напад на потерпілого, коли той повертався до додому, та відкрито заволоділа належним потерпілому майном, після чого скрилась з місця скоєння злочину і в подальшому за орієнтуванням була затримана працівниками поліції.
Тож, доводи апеляційних скарг ОСОБА_8 та його захисника про помилковість показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки сам потерпілий встиг запам`ятати риси обличчя та одяг обвинуваченого під час нападу останнього, а сусід ОСОБА_13 - одяг, світлого кольору, і вказане узгоджується із показами інших свідків.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що в ОСОБА_8 не були вилучені будь-які речі потерпілого, що свідчить про непричетність обвинуваченого до вчинення злочину, то такі доводи спростовуються показами працівників поліції, які вже зазначалось вище показали суду, що в момент затримання підозрюваного останній скинув викрадене разом з загорнутим в ганчірку ножем у сміттєві баки, що згодом підтвердилось складеним на місці затримання працівниками СОГ протоколом огляду сміттєвого баку та фото-таблицею до нього від 03 травня 2018 року, розташованого поряд з під`їздом №18 будинку АДРЕСА_4 , всередині якого було знайдено чоловічу сумку чорного кольору із речами, які належать потерпілому ОСОБА_10 , та які були відкрито викрадені обвинуваченим ОСОБА_8 у потерпілого 03 травня 2018 року.
З огляду на викладене, доводи захисника обвинуваченого про те, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які не були безпосередніми свідками злочину і їх покази не підтверджують причетність ОСОБА_8 до даного злочину, також, не заслуговують на увагу.
Окрім вказаного протоколу огляду сміттєвого баку та фото-таблицею до нього від 03 травня 2018 року, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, підтверджується наступними доказами:
- протоколом пред`явлення речей до впізнання та фото-таблицею до нього від 04 травня 2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 серед чотирьох пред`явлених для впізнання чоловічих сумок, під №4 за формою, кольором та незначними зовнішніми пошкодженнями впізнав свою сумку, яку 03 травня 2018 року у нього відкрито викрав обвинувачений ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото-таблиці до нього від 04 травня 2018 року згідно якого слідує, що потерпілий ОСОБА_10 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб за одягом, худорлявою статурою та рисами обличчя, під №4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 03 травня 2018 року, знаходячись поблизу будинку №5 по вул. Метробудівській у м. Дніпро заподіяла йому тілесні ушкодження та відкрито викрала його майно;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото-таблиці до нього від 04 травня 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб за одягом, худорлявою статурою та рисами обличчя, під №4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 03 травня 2018 року близько 21 години 10 хвилин у дворі будинку АДРЕСА_5 мала при собі, через плече, викрадену у потерпілого ОСОБА_10 чоловічу чорного кольору сумку;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото-таблиці до нього від 20 червня 2018 року, потерпілий ОСОБА_10 розказав і показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень і подальшого відкритого заволодіння його майном обвинуваченим ОСОБА_8 , що мало місце 03 травня 2018 року в районі будинку №5 по вул. Метробудівській у м. Дніпрі.
Щодо доводів захисника обвинуваченого про неприпустимість такого доказу як протокол впізнання ОСОБА_8 у приміщенні Новокодацького відділення поліції за участю потерпілого ОСОБА_10 , оскільки під час впізнання ОСОБА_8 суттєво відрізнявся від інших осіб, пред`явлених потерпілому для впізнання осіб, так як мав на обличчі пошкодження, отримані внаслідок затримання працівниками поліції, а також щодо доводів обвинуваченого, що під час проведення впізнання потерпілий був не в тверезому стані, то колегія суддів відхиляє такі доводи, вважає їх необґрунтованими та надуманими, виходячи з наступного.
Так, 04 травня 2018 року потерпілий ОСОБА_10 серед чотирьох пред`явлених для впізнання осіб за одягом, худорлявою статурою та рисами обличчя, під №4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 03 травня 2018 року, знаходячись поблизу будинку №5 по вул. Метробудівській у м. Дніпро заподіяла йому тілесні ушкодження та відкрито викрала його майно.
Вказана процесуальна дія була зафіксована в протоколі пред`явлення особи для впізнання та фото-таблиці до нього від 04 травня 2018 року. Із даним протоколом обвинувачений був ознайомлений у встановленому законом порядку, підписав його, будь-яких зауважень щодо складання протоколу та відображених в ньому процесуальних дій від ОСОБА_8 не надходило, що свідчить про згоду обвинуваченого із даним протоколом, а тому будь-які посилання обвинуваченого та його захисника на недопустимість протоколу як доказу в даному кримінальному провадження є безпідставними.
З тих же вищевказаних підстав колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника та обвинуваченого щодо недопустимості як доказу протоколу впізнання свідком ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_8 , яким було зафіксовано хід проведення слідчої дії за участі ОСОБА_13 , в ході якої останній чітко впізнав серед осіб, предявлених для впізнання саме ОСОБА_8 , як особу, яка відкрито заволоділа майном потерпілого ОСОБА_10 , завдавши йому ударів.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника в ході перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції не знайшли свого обґрунтованого та доведеного відображення, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення. Порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, колегією суддів, також не встановлено.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4