УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 16 жовтня 2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 16 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 жовтня 2019 року, приблизно о 00 годині 50 хвилин, у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості (туману), водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, з боку м. Маріуполя в напрямку м. Запоріжжя, на території Оріхівського району, Запорізької області. В салоні його автомобіля в якості пасажирів знаходились ОСОБА_6 , 1995 року народження, неповнолітня ОСОБА_7 , 2001 року народження та ОСОБА_8 , 1999 року народження.

В районі 554 км + 700 м вказаної автодороги, на Т-образному перехресті, де головна дорога, по ходу руху автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , змінює напрямок вліво, а справа примикає другорядна дорога до м. Полог, Запорізької області, водій ОСОБА_5 у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості (туману), не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним та мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, напрямок руху не змінив, поїхав прямо, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та допустив перекидання транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в редакції, чинній на момент події, відповідно до яких:

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».

Невідповідність у діях водія ОСОБА_5 вимогам п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху, згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспотрної пригоди від 24.10.2019 № 9-682, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , 1999 року народження, від отриманих тілесних ушкоджень помер.

29.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаному ризику, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 шляхом заборони останньому залишати своє житло у нічний час.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити з підстав, які викладені у ньому.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Захисником подано письмову заяву в обґрунтування заперечень проти клопотання, яку долучено до матеріалів справи.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 16.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому 29.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих слідчому судді матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, раніше не засуджений.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Так, в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 встановлено достатньо даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 буде достатнім для запобігання вищевказаному ризику.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які характеризують підозрюваного з позитивної сторони, та приходить до висновку, про можливість виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування домашнього арешту у нічний час .

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Однак, виходячи із встановлених в ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України , особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії розгляду кримінального провадження; не відлучатися з м. Маріуполя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, строком до 29.01.2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 182, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 29.01.2020 року, обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклик до слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії розгляду кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Маріуполя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, відповідно до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1