Справа № 520/4940/15-к
Провадження № 1-кп/947/200/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2020 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000059 від 13 листопада 2014 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, працюючого в ПП «Южний лоцман», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

за участю сторін провадження: прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ

В невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_9 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав невстановлену кількість наркотичних засобів кокаїн, обіг якого обмежено, та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

04.02.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси був проведений санкціонований обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме в кв. АДРЕСА_2 , в ході якого в правій кишені куртки ОСОБА_9 , яка була одягнута на ньому, було виявлено та вилучено 5 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору в загальній масі 1.368 г., яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів №154 від 05.02.2015 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України не визнав та пояснив суду, що дійсно взимку 2015 року вранці він був затриманий співробітниками УБОЗ та підрозділу СОКІЛ. При затриманні на нього наділи кайданки, зав`язали пов`язкою очі, та відвезли його до 411-ї батареї, де почали допитувати та вимагати від нього видати речі, яких у нього не було. Після цього його відвезли за місцем його проживання, де на підставі ували суду почали проводити обшук його квартири. Під час обшуку у його квартирі він знаходився з кайданками на руках. Він вимагав від працівників поліції запросити захисника, але йому було відмовлено. Захисник був залучений тільки в 14 годин при складанні протоколу про затримання.

Співробітник поліції знайшов згорток з невідомою сумішшю, який начебто був вилучений з його куртки. Були викликані поняті. Він наполягав, щоб зняти відбитки пальців з вилученого згортку, адже згорток йому не належав, однак і в цьому йому було відмовлено.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим не був знайомий, бачив його при проведенні обшуку. Приблизно в середині березня місяця 2015 року, точну дату не пам`ятає, на вулиці до нього підійшли декілька чоловіків та попросили прийняти участь у якості понятого у проведенні слідчих дій. Він погодився. Йому показали документи, на підставі яких буде проводитися обшук. Після цього вони зайшли в квартиру, де мешкав обвинувачений ОСОБА_9 , яка знаходилась у будинку за адресою: АДРЕСА_3 для проведення обшуку. При проведенні обшуку був знайдений сейф, в якому лежала зброя, патрони та грошові кошти приблизно у розмірі 10 000 доларів. Також у його присутності з куртки обвинуваченого було вилучено 5 пакетиків з білою речовиною. Що саме знаходилось в пакетиках йому не відомо. Обвинувачений при цьому пояснив, що пакети не його та не заперечував щодо їх вилучення. Також обвинувачений після вилучення пакетів просив провести експертизу цих пакетів. Всі вилучені речі були опечатані. Після цього склали протокол, в якому він поставив свій підпис. Зауважень до протоколу у нього не було.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що працює оперуповноваженим УБОЗ. Раніше з обвинуваченим не був знайомий, бачив обвинуваченого під час проведення слідчої дії за окремим дорученням слідчого, приїхав разом з іншим співробітником за адресою: м.Одеса, вул. Ак. Корольова, де слідчий пред`явив ухвалу суду на проведення обшуку, були залучені поняті. Через деякий час вони побачили обвинуваченого, якому слідчий показав дозвіл на проведення обшуку. Разом з обвинуваченим вони увійшли до квартири обвинуваченого, дружина відкрила двері, та почали проводити обшук. В сейфі знайшли документи та зброю. Крім того, в ході особистого обшуку обвинуваченого, а саме у куртці, в яку він був одягнений, було виявлено 5 пакетиків з порошком білого кольору. Були вилучені грошові кошти в доларах та в гривнях, пістолет, технічні паспорти, 5 пакетиків з порошком білого кольору. Був складений протокол, зауважень на протокол не надійшло. До обвинуваченого міри фізичного впливу не застосовувались.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що працює уповноваженим УБОЗ. З обвинуваченим раніше знайомий не був, бачив обвинуваченого при проведенні обшуку. Він приймав участь у проведені обшуку приблизно взимку-навесні 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді, за адресою: вул. Ак. Корольова за місцем мешкання обвинуваченого. Обвинуваченого зустріли біля будинку, показали йому дозвіл на проведення обшуку, після чого увійшли до квартири для проведення обшуку. При проведенні обшуку в присутності понятих були виявлені зброя, грошові кошти, пакетики з наркотичною речовиною. Обвинувачений вів себе спокійно, ніяких зауважень не надходило. Речі були вилучені, опечатані, складений протокол. Міри фізичного впливу до обвинуваченого не застосовувалися.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України підтверджується дослідженими судом документальними доказами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2015 року наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідно до протоколу обшуку від 04.02.2015 року, при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході особистого обшуку ОСОБА_9 у правому кармані куртки, яка була одягнута на ньому, виявлено та вилучено 5 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору;

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2015 року накладено арешт на речи, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 : пістолет Форт 12 калібру 9 мм, із затертим маркування, 19 патронів калібру 9 мм., десять тисяч доларів США 89 купюр номіналом по 100 доларів США та 22 купюри номіналом по 50 доларів США, 750 гривень НБУ номіналом по сто та п`ятдесят гривень НБУ, мобільний телефон HTC з номером imei НОМЕР_1 , мобільний телефон Самсунг з номером НОМЕР_2 , технічні паспорта на автомобілі №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.03.2015 року частково скасований арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2015 року, а саме скасований арешт на десять тисяч доларів США 89 купюр номіналом по 100 доларів США та 22 купюри номіналом по 50 доларів США, 750 гривень НБУ номіналом по сто та п`ятдесят гривень НБУ, мобільний телефон HTC з номером imei НОМЕР_1 , мобільний телефон Самсунг з номером НОМЕР_2 , які повернуті ОСОБА_9 згідно його письмової розписки.

Згідно протоколів огляду грошових коштів від 28.03.2015 року та від 16.03.2015 року слідчим оглянуті грошові кошти, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 ;

Постановою слідчого від 28.03.2015 року до матеріалів кримінального провадження долучені у якості речових доказів грошові кошти, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 в сумі п`ятсот гривень: купюра номіналом сто гривень серії BE 7637805; купюра номіналом сто гривень серії КГ 1384506; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії ЕШ 0438033; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КЖ 1367437; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КЦ 1027409; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії АЄ 7607114; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КК 0098542; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії ПЗ 1655683.

Висновком експерта №154 від 05.02.2015 року встановлено, що порошкоподібна речовина, вилучена під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , являється наркотичним засобом, обіг якого обмежений - кокаїном. Маса кокаїну в 5 пакетиках склала 1.368 грама.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи №154 від 05.02.2015 року процесуальні витрати на проведення експертизи складають 614 гривень 90 коп.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_9 в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_9 фактично затриманий 04.02.2015 року о 14 годині.

Відповідно до акту амбулаторної наркотичної експертизи №20 від 03.03.2015 року, ОСОБА_9 страждає полінаркоманією, у зв`язку з зловживанням марихуаною та опієм.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що досліджені судом докази, які є належними, достовірними, допустимими і достатніми, в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 у скоєнні злочину за ч.2 ст.309 КК України з наступних підстав.

Суд, належним чином перевіривши та дослідивши письмові докази, встановив, що процесуальні дії слідчого у виді обшуку, слідчим були проведені в відповідності до вимог чинного законодавства України, дотримуючись вимог ст.ст. 208, 223, 235, 236, 237 КПК України.

Суд критично ставиться до стверджень обвинуваченого про те, що вилучені у нього в ході особистого обшуку з кишені його куртки пакетики з наркотичним засобом йому не належать, оскільки такі доводи обвинуваченого судом ретельно перевірені в ході судового розгляду, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані дослідженими судом доказами.

Також суд критично ставить до ствердження сторони захисту про здійснення працівниками поліції провокації відносно обвинуваченого при проведенні слідчої дії за місцем його проживання, а також щодо порушення процесуальних прав обвинуваченого, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані дослідженими судом письмовими доказами по справі.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України знайшла своє підтвердження та в його діях є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

Таким чином, встановивши винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, суд також зазначає, що органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за наступних обставин.

В невстановлений слідством час ОСОБА_9 , діючи зі злочинним умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичних засобів, знаходячись в невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, незаконно з метою подальшого збуту придбав невстановлену кількість наркотичних засобів кокаїн, обіг якого обмежено, та став незаконно зберігати з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .

04.02.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси був проведений санкціонований обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме в кв. АДРЕСА_2 , в ході якого в правій кишені куртки ОСОБА_9 , яка була одягнута на ньому, виявлено та вилучено 5 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору в загальній масі 1.368 г., яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів №154 від 05.02.2015, е наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн.

На підставі викладеного, органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.

Дослідивши в повній мірі надані суду докази, заслухавши показання обвинуваченого, свідків, суд приходить до переконання про помилковість кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_9 в частині висунутого йому обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів за місцем його проживання з метою збуту, у великих розмірах за ч.2 ст.307 КК України виходячи з наступного.

Дотримуючись принципу змагальності сторін, передбаченого ст.7, ст.22 КПК України, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд створив сторонам судового процесу необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, забезпечивши всім учасникам судового провадження рівні права.

Суд перевірив доводи прокурора про наявність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, перевірив доводи обвинуваченого та захисника про те що, вилучені у обвинуваченого пакети з наркотичним засобом не належать обвинуваченому, перевіривши висунуте обвинувачення по зазначеному епізоду обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України, дослідивши надані докази по даному епізоду обвинувачення, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що зібрані докази по даному епізоду обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.307 КК України є належними, допустимими, достовірними, але у своїй сукупності є не достатніми для підтвердження факту вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у

будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір;

спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Виходячи зі встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин скоєних ОСОБА_9 протиправних дій, враховуючи, що відповідно до акту амбулаторної наркотичної експертизи №20 від 03.03.2015 року ОСОБА_9 страждає полінаркоманією, що стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів на підтвердження незаконного придбання та зберігання ОСОБА_9 наркотичних засобів з метою збуту, у великих розмірах, тому суд дійшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що в невстановлений слідством час ОСОБА_9 , діючи зі злочинним умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичних засобів, знаходячись в невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, незаконно з метою подальшого збуту придбав невстановлену кількість наркотичних засобів кокаїн, обіг якого обмежено, та став незаконно зберігати з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .

Далі, ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, 26.11.2014 року приблизно о 13:20 год. знаходячись біля будинку №1 по вул. Торгова в м. Одесі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичних засобів, діючи умисно, незаконно збув ОСОБА_18 , який діяв за постановою про проведення оперативної закупівлі, порошкоподібну речовину білого кольору масою 1,898 г., яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № 1622 від 06.12.2014, с наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїном. Кількісний вміст кокаїну в речовині становить 1,51 г.

Крім того, 04.02.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду. м. Одеси проведений санкціонований обшуку на СТО, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 8, в приміщені, яке орендує ОСОБА_9 , в ході якого в лівому дальньому куті на підлозі у вказаному приміщенні, виявлено та вилучено 10 поліетиленових пакетиків із залишками порошкоподібної речовини білого кольору в загальній масі 0,012 г., яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів №255 від 23.03.2015 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн.

Згідно висновку експерта №283 від 24.03.2015 надана на дослідження речовина білого кольору масою 1,898 г., яку згідно постанови про призначення експертизи, вилучено 26.11.2014 після проведення санкціонованої закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 1622 від 06.12.2014 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, і порошкоподібні речовини загальною 1,368, яку згідно постанови про призначення експертизи, вилучено 04.02.2015 в приміщенні за місцем мешкання АДРЕСА_4 , і в приміщення СТО де працює ОСОБА_9 за адресою: м. Одеса вул.. Мечникова, 8, які згідно висновку експерта № 154 від 05.02.2015, являються наркотичним засобом, обіг якого обмежений - кокаїном, мають загально родові ознаки.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України за ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах.

Суд критично ставиться до вищевикладених доводів сторони обвинувачення та приходить до висновку про їх повну необґрунтованість та недоведеність жодними належними та допустимими доказами, наданими суду для безпосереднього дослідження, виходячи з наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України не визнав та пояснив, що до його затримання працівниками поліції, в листопаді 2014 року він дійсно зустрічався зі своїм знайомим ОСОБА_19 , який був винен йому гроші. При їх зустрічі, ОСОБА_19 дійсно передав йому частину боргу, а саме грошові кошти в сумі 200 доларів. Наркотичних засобів він ОСОБА_19 не передавав. Також підтвердив, що на відеозапису, який був відтворений у судовому засіданні, зображений він. При цьому обвинувачений зазначив, що в період досудового розслідування його та його захисника не ознайомили з відео та аудіо записами, в перший раз він побачив відеозапис тільки у судовому засіданні.

Щодо обшуку за його місцем роботи обвинувачений пояснив, що після його затримання працівниками поліції, в двох приміщеннях, які він орендує для роботи за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, 8 був проведений обшук, в ході якого будь-яких заборонених предметів виявлено не було. Однак йому відомо, що після обшуку двох приміщень, в яких він працює працівниками поліції в іншому місці, які йому не належать працівниками поліції було щось вилучено. Також зазначив, що при проведенні обшуку в робочих приміщеннях він присутній не був.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 26.11.2014 року до нього підійшов співробітник міліції, показавши посвідчення, запропонував йому прийняти участь у якості понятого в оперативних діях, на що він погодився. В службовий кабінет прокуратури зайшов чоловік, як він зрозумів, що цей чоловік був закупником. Чоловіку видали грошові кошти у розмірі 4 160 грн., перерахували їх, зробили з грошей ксерокопії, перед цим оглянули чоловіка, поклали в сумку грошові кошти. Після цього вони поїхали на вул.Торгову, де сиділи в автомобілі. Закупнику зателефонували, після чого він вийшов з машини та зайшов в заклад « ОСОБА_21 ». Повернувся через деякий час назад та показав завернутий у серветку білий порошок. Після цього вони повернулись до прокуратури, грошові кошти у закупника були відсутні. Серветку з порошком поклали в пакет, опечатали. З протоколами він ознайомився та розписався, зауважень не було.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що з обвинуваченим раніше знайомий не був. Восени 2014 року, коли він знаходився в Горсаду, до нього підійшов чоловік в цивільній формі, надав посвідчення співробітника міліції та попросив прийняти участь в заході з приводу купівлі наркотичних засобів. У нього був вільний час, тому погодився. Після чого вони прийшли до відділу прокуратури, який знаходився на вул. Ланжеронівській, піднялись до кабінету, де знаходились прокурор та молодий чоловік. Через декілька хвилин підійшов ще один чоловік, який представився ОСОБА_23 . У його присутності були оглянуті гроші, потім перевірили сумку ОСОБА_23 на відсутність грошових коштів. ОСОБА_23 вручили грошові кошти, після цього вони сіли в автомобіль «Раф 4» та поїхали на вул. Торгову, де зупинились біля закладу «Робін Бобін». ОСОБА_23 зателефонували, після чого він вийшов з автомобіля та пішов у кафе. Що відбувалось у кафе він не бачив. Через 5-10 хвилин ОСОБА_23 повернувся назад та вручив їм пакет, який був загорнутий в папір. В пакеті знаходилась розчинна речовина білого кольору, порошок. Потім вони повернулись до прокуратури, де прокурор вручив їм протокол, в якому вони поставили свої підписи. Після чого розійшлись.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що з обвинуваченим раніше знайомий не був. Він, як оперуповноважений УБОЗ, був присутній під час проведення обшуку 4 лютого 2015 року на СТО, розташованому за адресою: вул. Мечникова, де обвинувачений орендував приміщення. Прибувши на місце директору СТО були пред`явлені документи, на підставі яких буде проводитись обшук, після чого директор вказав на приміщення, які орендує обвинувачений. В одному з приміщень знайшли пакетики у кількості близько 10-15 штук, в одному з яких була речовина білого кольору, а в інших залишки речовини. Пакетики були вилучені, упаковані, опечатані. Був складений протокол обшуку, який оголошувався, зауважень до протоколу не надходило.

Прокурор в обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів у великих розмірах надав суду для дослідження письмові докази, які судом досліджені у судовому засіданні, а саме:

- витяги з ЄРДР від 13.11.2014 року та від 30.03.2015 року;

- протокол огляду закупника та вручення грошових купюр від 26.11.2014 року з фототаблицями;

- протокол отримання добровільно наданого предмету та огляду закупника від 26.11.2014 року, згідно якого ОСОБА_18 добровільно надав білу полімерну серветку, в якій був загорнутий полімерний пакетик з білою порошкоподібною речовиною;

- висновок експерта №1622 від 06.12.2014 року, згідно якого надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору масою 1.898 г., є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїном. Кількісний вміст кокаїну в речовині становить 1.51 г.;

- ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 06.02.2015 року, згідно якої відносно ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 29.01.2015 року, згідно якої надано дозвіл на обшук житлових та нежитлових приміщень будинку за адресою: АДРЕСА_5 , який зареєстрований за ОСОБА_25 ;

- протокол обшуку від 04.02.2015 року, з якого вбачається, що згідно якого слідчим у відсутність власника приміщень, в присутності понятих, оперуповноважених УБОЗ та директора СТО ОСОБА_26 під час обшуку території СТО наркотичні засоби та інші предмети не виявлені. У підсобному приміщенні, розташованом в дальному лівому куті у дворі СТО за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 8, на підлозі було виявлено 10 полімерних пакетиків з затяжкою червоного кольору, а також аналогічний пакетик з порошкообразною речовиною білого кольору;

- згідно висновку експерта №255 від 23.03.2015 року надана на дослідження речовина білого кольору, масою 0,015 г., яка знаходиться в полімерному пакеті з пазовим замком, містить наркотичний засіб - кокаїн, Кількісний вміст кокаїну складає 0,012г.; В десяти полімерних пакетах з пазовими замками, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено;

- висновок експерта №283 від 24.03.2015, згідно якого надана на дослідження речовина білого кольору масою 1,898 г., яку вилучено 26.11.2014 року, згідно висновку експерта № 1622 від 06.12.2014 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, і порошкоподібні речовини загальною 1,368, яку вилучено 04.02.2015 року в приміщенні за місцем мешкання АДРЕСА_4 , і в приміщення СТО де працює ОСОБА_9 за адресою: м. Одеса вул. Мечникова, 8, які згідно висновку експерта № 154 від 05.02.2015, являються наркотичним засобом, обіг якого обмежений - кокаїном, мають загально родові ознаки;

- протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відео контролю особи від 11.12.2014 року, з доданою картою пам`яті з відеозаписом з місця події;

- протокол про результати проведення НСрД аудіо контролю особи від 11.12.2014 року;

- протокол про результати проведення контролю за скоєнням злочину у формі оперативної закупки від 03.02.2015 року;

- протокол про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних сітей від 24.02.2015 року.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи №1622 від 06.12.2014 року процесуальні витрати складають 1844 гривні 70 коп.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи №255 від 23.03.2015 року процесуальні витрати складають 2764 гривні 80 коп.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи №283 від 24.03.2015 року процесуальні витрати складають 491 гривні 04 коп.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10 березня 2015 року накладений арешт на легковий автомобіль HONDA HR V, зеленого кольору, державні знаки НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_9 , номер двигуна НОМЕР_10 , власником якого є ОСОБА_9 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10 березня 2015 року накладений на вантажний автомобіль, IVEKO 75E12, білого кольору, державні знаки НОМЕР_11 , тип кузова, фургон ізометричний, номер кузова НОМЕР_12 , номер двигуна НОМЕР_13 , власником якого є ОСОБА_9 .

На підставі досліджених судом документів, наданих стороною обвинувачення суд приходить до наступних висновків.

Суд враховує, що прокурором в ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 зазначалося, що стороною обвинувачення вирішується питання про зміну обвинувачення відносно ОСОБА_9 , в зв`язку з чим розгляд справи судом був неодноразово відкладений за клопотанням прокурора в цілях надання прокурору достатнього часу для здійснення вказаних дій та підготовки необхідних процесуальних документів, однак в подальшому прокурор повідомив, що сторона обвинувачення змінювати обвинувачення не буде, що в свою чергу свідчить про наявність сумнівів у самої сторони обвинувачення в частині правильності кримінальної правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ч.3 ст.23 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним те неупередженим судом.

Стороною обвинувачення в період розгляду судом кримінального провадження з 16.04.2015 року по 12.04.2016 року, тобто протягом року, не була забезпечена присутність під час судового розгляду свідка обвинувачення легендованої особи ОСОБА_18 , який за версією сторони обвинувачення приймав участь у закупівлі наркотичних засобів у ОСОБА_9

12.04.2016 року за клопотанням прокурора судом відповідно до п.9 ст.352 КПК України постановлена ухвала про допит свідка ОСОБА_18 з використанням технічних засобів з іншого приміщення.

На виконання зазначеної ухвали суду стороною обвинувачення із зазначеного періоду часу, протягом всього подальшого судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не вжито будь-яких заходів щодо забезпечення допиту судом свідка ОСОБА_18 , допит свідка ОСОБА_18 прокурором не забезпечений, щодо допиту зазначеного свідка обвинувачення прокурор повідомив суд про неможливість забезпечення явки свідка ОСОБА_18 , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити належним чином обставини, викладені у висунутому обвинуваченні в частині незаконного збуту ОСОБА_9 наркотичних засобів у великих розмірах шляхом допиту зазначеного свідка обвинувачення, а також впевнитись, що заявлена стороною обвинувачення легендована особа взагалі існує.

Також суд бере до уваги, що протягом судового розгляду справи, судові засіданні неодноразово відкладались у зв`язку із неявкою в судове засідання прокурора, в тому числі неявкою прокурора в судові засідання в стадії судових дебатів, а саме: 22.08.2016 року, 16.01.2017 року, 15.03.20118 року, 08.08.2018 року, 21.03.2019 року, 10.06.2019 року, 19.06.2019 року, 20.09.2019 року, 11.12.2019 року, у зв`язку з чим судом направлялись листи прокурору Одеської області з метою вжиття заходів щодо забезпечення підтримання державного обвинувачення в суді.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до п.п.4, 5 п.3.2 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі, та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Згідно ч.3 ст.17 КПК України, підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ч.1 ст.247 КПК України, розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.260 КПК України, аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.270 КПК України, аудіо-, відеоконтроль місця може здійснюватися під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину і полягає у здійсненні прихованої фіксації відомостей за допомогою аудіо-, відеозапису всередині публічно доступних місць, без відома їх власника, володільця або присутніх у цьому місці осіб, за наявності відомостей про те, що розмови і поведінка осіб у цьому місці, а також інші події, що там відбуваються, можуть містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження. Аудіо-, відеоконтроль місця згідно з частиною першою цієї статті проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 5.9, 5.10, 5.30 Розділів IV, V Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої Наказом про затвердження Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України. Для розсекречення конкретних матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії керівник органу прокуратури надсилає керівнику органу, де засекречено матеріальний носій інформації, клопотання, у якому зазначаються підстави для скасування грифа секретності, обліковий номер та назва матеріального носія інформації. До клопотання долучаються матеріальні носії інформації, грифи секретності яких пропонується скасувати. До розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Згідно ч.ч.1, 12 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З наданих прокурором суду матеріалів кримінального провадження та пояснень у судовому засіданні сторони захисту судом встановлено, що слідчим та прокурором, в порушення вимог ст. 290 КПК України, не було надано обвинуваченому та стороні захисту, й відповідно не відкрито суду під час судового розгляду, доступу до ухвал слідчого судді Апеляційного суду Одеської області про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_9 у вигляді аудіоконтролю та відеоконтролю особи, що таким чином позбавляє суд можливості перевірити наявність, законність та обґрунтованість її прийняття.

Також суд враховує, що 28.01.2016 року захисником в судовому засіданні було заявлено клопотання про зобов`язання прокурора надати документи, на підставі яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим 28.01.2016 року судом направлений запит до Апеляційного суду Одеської області про надання суду копій зазначених ухвал. Однак, із зазначеного періоду часу до завершення дослідження судом доказів по справі стороною обвинувачення так і не було відкрито та надано для ознайомлення стороні захисту та не долучені до матеріалів кримінального провадження ухвали Апеляційного суду Одеської області, на підставі яких здійснювалось проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно обвинуваченого. З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості перевірити, чи надавався дозвіл слідчим суддею Апеляційного суду Одеської області на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , та у випадку наявності такого дозволу, чи у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону були проведені вказані негласні слідчі (розшукові) дії відносно обвинуваченого.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, на підставі яких особі, яка здійснювала оперативну закупку, видавалася техніка для запису зустрічей з обвинуваченим ОСОБА_9 , відомості про ідентифікацію цієї техніки, а також дані про повернення цієї техніки зазначеною особою.

Також протягом всього розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення до протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно обвинуваченого ОСОБА_9 від 11.02.2015 року не долучений та не досліджений судом диск інв.№502 від 24.11.2014 року, вказаний як додаток до протоколу; до протоколу про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних сітей від 24.02.2015 року не долучений та не досліджений судом оптичний носій інв.№501т, вказаний як додаток до протоколу; до протоколу про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних сітей від 24.02.2015 року не долучений та не досліджений судом оптичний носій інв.№500т, вказаний як додаток до протоколу.

Крім того, з дослідженого судом протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно обвинуваченого ОСОБА_9 від 11.12.2014 року та дослідженого судом відеозапису, долученого до протоколу судом встановлено, що згідно тексту зазначеного протоколу та відтвореного відеозапису вбачається, що між обвинуваченим та невстановленою особою на прізвисько ОСОБА_23 відбувається розмова про технічні проблеми з автомобілем, які виникли у обвинуваченого. Зміст розмови не містить будь-яких даних, які вказують на збут наркотичних засобів обвинуваченим ОСОБА_9 зазначеній особі. Також відеозаписом, дослідженим судом не зафіксований факт передачі ОСОБА_18 грошей обвинуваченому ОСОБА_9 , та факт передачі ОСОБА_9 наркотичного засобу ОСОБА_18 . Також з тексту протоколу та відеозапису вбачається, що після зустрічі з ОСОБА_9 особа на прізвисько ОСОБА_23 , який по версії сторони обвинувачення придбав у ОСОБА_9 наркотичний засіб та видав його працівникам поліції, не пішов до автомобілю, де знаходились працівники поліції та поняті для видачі наркотичного засобу, а в 13 годині 46 хвилин 16 секунд повернувся до приміщення кафе «Робін Бобін», розташованого по вул.Торгова, 1 в м.Одесі, хоча у протоколі про отримання добровільно наданого предмету та огляду закупника від 26.11.2014 року зазначено, що ОСОБА_18 в 13 годин 45 хвилин знаходився в салоні автомобіля «Rav -4», де добровільно видав працівникам паперову серветку, в які загорнутий поліетиленовий пакетик, в якому знаходиться порошкообразна речовина.

Таким чином, суд приходить до переконання, що протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо-, відеоконтролю особи» стосовно ОСОБА_9 від 11.12.2014 року, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіоконтролю особи» стосовно ОСОБА_9 від 11.12.2014 року, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою ОСОБА_9 від 11.02.2015 року, протоколи про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних сітей від 24.02.2015 року є недопустимими доказами на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки отримані з порушенням порядку, встановленому КПК України

Крім того, суд приходить до переконання, що протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо-, відеоконтролю особи» стосовно ОСОБА_9 від 11.12.2014 року, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіоконтролю особи» стосовно ОСОБА_9 від 11.12.2014 року, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою ОСОБА_9 від 11.02.2015 року, протоколи про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних сітей від 24.02.2015 року є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню.

З урахуванням викладеного, суд зазначає й на недопустимості доказу у вигляді додатку до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіо-, відеоконтролю особи» стосовно ОСОБА_9 від 11.12.2014 року, оскільки був отриманий та виготовлений в результаті порушення кримінального процесуального порядку.

При вирішенні питання допустимості доказів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, суд враховує й практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та практику Європейського суду з прав людини. Так, ВССУ у справі від 09.04.2015 № 5-229км15 констатував наступне: судові рішення, які є предметом оскарження, у значній мірі ґрунтуються на даних протоколів за результатами негласних слідчих (розшукових) дій: аудіо- та відеоконтролю, спостереження за особою та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, у ході яких було зафіксовано розмови між ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_1. щодо одержання неправомірної вигоди та обставини передачі такої вигоди. Засуджений ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі порушував питання про недопустимість таких доказів з огляду на те, що стороні захисту у повному обсязі не відкривалися і судом не досліджувалися матеріали, які стосувалися санкціонування відповідних заходів судом. Апеляційний суд не дав обґрунтованих відповідей на такі доводи, з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження копій ухвал слідчого судді про надання дозволів на застосування зазначених заходів. Таким чином, у провадженні не встановлено, які конкретно негласні слідчі (розшукові) дії були санкціоновані слідчим суддею, щодо кого саме, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачених відповідними судовими рішеннями. Тобто з достатньою повнотою не з`ясовано правові підстави та порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_1., ОСОБА_3. та ОСОБА_2., що становило основний критерій допустимості їх результатів як джерела доказів". Аналогічних висновків ВССУ дійшов в ухвалі від 26.11.2015 у справі № 5-2150км15.

В свою чергу, ЄСПЛ у справі "Мірілашвілі проти Росії" від 11.12.2008 в п.200-п.209 зазначив наступне: «У змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим».

Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання недопустимими доказів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій в даному випадку є законним, належним чином обґрунтованим, та таким, що в повній мірі відповідає практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, згідно дослідженого судом протоколу обшук від 04.02.2015 року вбачається, що в результаті проведеного обшуку за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, 8 слідчим у відсутність власника приміщень, в присутності понятих, оперуповноважених УБОЗ та директора СТО ОСОБА_26 під час обшуку території СТО наркотичні засоби та інші предмети не виявлені. В той же час у підсобному приміщенні, розташованом в дальному лівому куті у дворі СТО за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 8, на підлозі було виявлено 10 полімерних пакетиків з затяжкою червоного кольору, а також аналогічний пакетик з порошкообразною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №255 від 23.03.2015 року містить наркотичний засіб - кокаїн, кількісний вміст кокаїну складає 0,012 грам, що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 року є невеликим розміром, тобто не утворюють складу кримінального правопорушення. В десяти полімерних пакетах з пазовими замками, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено.

Стороною обвинувачення не надано суду будь-яких документальних даних щодо власника, володільця або користувача підсобного приміщення, розташованого в дальному лівому куті у дворі СТО за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 8, де в результаті обшуку був вилучений наркотичний засіб кокаїн у невеликому розмірі, тобто стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_9 має будь-яке відношення до зазначеного підсобного приміщення та жодних доказів того, що у зазначеному приміщенні ОСОБА_9 зберігав наркотичний засіб у великих розмірах з метою збуту.

На підставі викладених обставин, суд приходить до висновку, що протокол обшуку від 04.02.2015 року за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 8 року та висновок експерта №255 від 23.03.2015 року є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а саме незаконне придбання, зберігання обвинуваченим ОСОБА_9 наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що речовина білого кольору масою 1,898 г., яку вилучено 26.11.2014 року, яка згідно висновку експерта № 1622 від 06.12.2014 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кокаїн та речовина білого кольору, вилучена за адресою: м. Одеса вул. Мечникова, 8, яка згідно висновку експерта №255 від 23.03.2015 року містить наркотичний засіб кокаїн, масою 0,012 грам до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів не долучені.

На підставі викладених обставин, суд приходить до висновку, що висновок експерта №283 від 24.03.2015 року та висновок експертизи №1622 від 06.12.2014 року є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а саме незаконне придбання, зберігання обвинуваченим ОСОБА_9 наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, а також збут наркотичних засобів у великих розмірах.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні факти, беручи до уваги недопустимість та неналежність наданих стороною обвинувачення доказів, суд приходить до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання обвинуваченим ОСОБА_9 наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, а також збут наркотичних засобів у великих розмірах.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд при ухвалені вироку керується не тільки національним законодавством України, дотримуючись принципу презумпції невинуватості, а також керується висновком Європейського суду з прав людини, викладеним у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року, в якому Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Висновком Європейського суду з прав людини, викладеним у рішенні у справі «Бочаров проти України від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року)» в пункті 45 вбачається, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі» Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних презумпцій, щодо фактів ( див. рішення у справі «Салман проти Туреччини)».

За викладених обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до переконання, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 з частині висунутого йому обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні та збуті наркотичних засобів у великих розмірах 26.11.2014 року біля будинку №1 по вул.Торгова в м.Одесі, а також в частині обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах за адресою: м.Одеса, вул.Мечникова, 8 слід постановити виправдувальний вирок.

Даючи юридичну оцінку всебічно, повно та неупереджено дослідженим в судовому засіданні доказам, в частині, якій суд визнав їх належними, допустимими та достовірними, суд вважає, що такі докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_9 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

На підставі досліджених судом доказів суд вважає, що вина ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України доведена.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України та обставини, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України не встановлені.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має сім`ю та постійне місце проживання, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Водночас суд враховує, відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно ч.3 ст.12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Судом встановлено, що 04.02.2015 року ОСОБА_9 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та з дня вчинення ним злочину минуло більш ніж 5 років.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 підлягає звільненню від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 9, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.307 КК України та виправдати його, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного вироком суду покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України - закрити.

Запобіжний захід до ОСОБА_9 під час судового розгляду не застосовувався.

Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили, а саме: грошові кошти, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 в сумі п`ятсот гривень: купюра номіналом сто гривень серії BE 7637805; купюра номіналом сто гривень серії КГ 1384506; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії ЕШ 0438033; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КЖ 1367437; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КЦ 1027409; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії АЄ 7607114; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії КК 0098542; купюра номіналом п`ятдесят гривень серії ПЗ 1655683, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_9 вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати на проведення експертизи №154 від 05.02.2015 року в сумі 614 гривень 90 коп.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертизи №1622 від 06.12.2014 року в сумі 1844 гривні 70 коп.; експертизи №255 від 23.03.2015 року в сумі 2764 гривні 80 коп.; експертизи №283 від 24.03.2015 року в сумі 491 гривні 04 коп. відшкодувати за рахунок держави.

Після набрання вироком законної сили частково скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.02.2015 року, а саме: скасувати арешт, накладений на технічні паспорта на автомобілі №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , СНС 014984, САС 036309.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10 березня 2015 року на легковий автомобіль HONDA HR V, зеленого кольору, державні знаки НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_9 , номер двигуна НОМЕР_10 , власником якого є ОСОБА_9 .

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10 березня 2015 року на вантажний автомобіль, IVEKO 75E12, білого кольору, державні знаки НОМЕР_11 , тип кузова, фургон ізометричний, номер кузова НОМЕР_12 , номер двигуна НОМЕР_13 , власником якого є ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1