Справа № 569/1066/20
УХВАЛА

21 січня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст. 186 та ч.1 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Рівненського ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 звернувся в суд з вищевказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання вказав 19 січня 2020 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , будучи в стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи біля магазину «Озерянка», що знаходиться по вул. Севастопольська, 49, в м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом ривка забрав із рук малолітнього ОСОБА_8 велосипед марки «BMX», моделі «Staff» вартістю 5600 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Крім того, 19 січня 2020 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , будучи в стані наркотичного сп`яніння перебуваючи поблизу будинку №6, що по вул. Ботанічна в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанісши декілька ударів ногою та рукою по тілу неповнолітнього ОСОБА_9 та шляхом ривка, вирвав із рук потерпілого велосипед марки «BMX», вартістю 3000 гривень, чим завдав останньому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Також, 19.01.2020, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані наркотичного сп`яніння та перебуваючи у громадському місці, на вулиці неподалік магазину «Хортиця» за адресою м. Рівне, вул. Басівкутська, буд.4, безпідставно, використовуючи малозначимий привід, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загально прийнятими в суспільстві нормами моралі та поведінки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх публічність, діючи з особливою зухвалістю, підійшовши до ОСОБА_10 та умисно наніс йому один удар кулаком руки в область голови, чим заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, перелом верхньої щелепи зліва.

19.01.2020 відповідно до ст.ст. 207, 208 КПК України ОСОБА_6 затримано безпосередньо після вчинення кримінальних правопорушень.

20.01.2020 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 та ч.1 ст.296 КК України.

Обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, а саме:

- оглядом місця події від 19.01.2019;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 ;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_8 ;

- пред`явлення особи для впізнання по фотознімках проведеного з неповнолітнім свідком ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ;

- пред`явлення особи для впізнання по фотознімках проведеного з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 ;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 ;

- пред`явлення особи для впізнання по фотознімках проведеного з ОСОБА_10 та іншими доказами які зібрані у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення досудового розлсдіування та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини, просили застосувати до ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечив.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 суду повідомила, ОСОБА_14 від спілкування з нею відмовляється, на контакт не іде, тому при вирішенні клопотанні покладається на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000343 від 19.01.2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України.
19.01.2020 відповідно до ст.ст. 207, 208 КПК України ОСОБА_6 затримано безпосередньо після вчинення кримінальних правопорушень.

20.01.2020 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 та ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Так слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186 та ч.1 ст.296 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
У зв`язку із покаранням, яке загрожує підозрюваному за вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та відсутність стримуючих факторів, а саме: не одружений, не працюючий, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, особистих доходів для проживання не має, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розлідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків оскільки на данний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій за участі потерпілих та свідків ОСОБА_6 може незаконно на них впливати з метою надання ними інших показань. Крім того по даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_8 є малолітньою дитиною, а свідок ОСОБА_9 є неповнолітнім щодо якого ОСОБА_6 вчинено дії поєднанні з насильством, які не є небезпечним для життя та здоров`я.

Підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення - ОСОБА_6 , раніше засуджений, востаннє 19.05.2017 Рівненським міським судом за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Крім того 26.06.2019 до Рівненського міського суду скеровано обвинувальний акт по обвинуваченню останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Однак ОСОБА_6 на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності та проти громадського порядку та моральності. 20.01.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч..2 ст.186 та ч.1 ст.296 КК України.

Враховуючи системність вчинення ним кримінальних правопорушень вищевказане свідчить, що ОСОБА_6 продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу не встановлено.
З урахуванням наведеного, є необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 19 год. 00 хв. 19 січня 2020 року.

Визначити строк дії ухвали до 19 год. 00 хв. 19.03.2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1