справа № 208/2906/20
провадження № 1-кс/208/825/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 00000736 від 05.05.2020 за ч.1 ст.186КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на речовий доказ, а саме на мобільний телефон «Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вилучений 06.05.2020 р. у ОСОБА_5 .
Клопотання вмотивоване тим, що 04.05.2020 приблизно о 22.45 годині невстановлена особа перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 відкрито викрала майно у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме належний останній мобільний телефон "Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . 22.04.2020 зазначені речі, вилучені 22.04.2020 у ОСОБА_7 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000679 від 22.04.2020.

06.05.2020 викрадений у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон "Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

06.05.2020 вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон «Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000638 від 15.04.2020.

Під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що в ході вчинення даного кримінального правопорушення у потерпілої ОСОБА_8 у власності знаходився мобільний телефон «SamsungGT-S7562», ІМЕЙ-1: НОМЕР_3 ; ІМЕЙ-2: НОМЕР_4 , яким шахрайським шляхом заволодів злочинець.

На думку слідчого, вилучене майно має суттєве значення для встановлення істини та важливих обставин у кримінальному провадженні та в подальшому може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду. Підставами арешту є те, що майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою арешту предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, надали слідчому судді клопотання, згідно якого, вважав за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за його відсутності.

Власник майна, ОСОБА_9 , надала слідчому судді заяву про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутності, клопотання слідчого підтримує.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від05.05.2020 р., пояснення ОСОБА_5 , заява ОСОБА_5 згідно якої останній добровільно надав робітникам поліції для огляду та вилучення мобільний телефону «Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , протокол огляду та вилучення предмету від 06.05.2020 р., постанова про визнання речовим доказом від 06.05.2020 р. на разі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
П.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий судяя вважає, що предмети клопотання мають ознаки предмету злочину та є наявним ризик їх знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого є обгрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч.5ст.9 КПК України, слідчий судяя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «ІатрідіспротиГреції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу відсвавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам и захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ, а саме на мобільний телефон «Samsung (SM-J600FZKDSEK) 2GB/32GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вилучений 06.05.2020 р. у ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1