Єдиний унікальний номер справи № 201/193/20
Номер провадження № 1-кп/201/988/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002926 від 19 листопада 2019 року та за № 0000676 від 22 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2019 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 34, пересуваючись по торгівельному залу даного магазину побачив на торгових стелажах напій «Стигла плодово-ягідний Клюква 14 % об ск/бут» об`ємом 0,5 л та каву «Nescafe Gold розчинна сублімована ск/банка» масою 190 г, які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні вказаного магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 34, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, взяв із полиці напій «Стигла плодово-ягідний Клюква 14 % об ск/бут» об`ємом 0,5 л, вартістю 191 гривня 90 копійок та каву «Nescafe Gold розчинна сублімована ск/банка» масою 190 г, вартістю 37 гривень 30 копійок, і поклав їх у кишені одягненого на ньому плащу.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, не розрахувавшись за вищевказаний товар, вийшов за касову зону магазину, але на виході з приміщення супермаркету «АТБ-Маркет» був зупинений охоронцем магазину, у зв`язку з чим, не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, оскільки виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, 21 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 разом із малознайомим ОСОБА_5 перебував на лавочці на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , з яким вживав алкогольні напої. Далі, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 заснув на лавочці і не міг спостерігати за його діями, побачив чоловічу куртку чорного кольору, що

належала потерпілому і лежала поруч із ним на лавочці, у внутрішньому кармані якої знаходилися грошові кошти, які ОСОБА_4 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв з карману чоловічої куртки грошові кошти у розмірі 400 гривень, двома купюрами номіналом по 200 гривень кожна, які належать потерпілому ОСОБА_5 , і сховав їх в кишеню одягнутих на ньому брюк.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденими грошовими коштами, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 400 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 18 листопада 2019 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», розташованому за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 34, побачив на торгових стелажах скляну пляшку напою «клюква», об`ємом 0,5 л та банку кави, які вирішив вкрасти. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він сховав напій та каву у кишені одягненого на ньому плащу. Далі, він пройшов касову зону магазину, не розрахувавшись на цей товар і на виході з супермаркету був зупинений охоронцем магазину. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість викраденого товару, ні його вартість. Також показав, що 21 березня 2020 року приблизно о 10 годині знаходився на лавочці біля житлового будинку по проспекту Героїв в м. Дніпрі, із малознайомим ОСОБА_5 , з яким спільно вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв потерпілий заснув і не міг спостерігати за його діями. Далі, він побачив на лавочці чоловічу куртку чорного кольору, що належала потерпілому, у внутрішньому кармані якої знаходилися грошові кошти, які він вирішив вкрасти. З цією метою, він переконавшись, що потерпілий спить і не спостерігає за його діями, взяв з карману куртки грошові кошти у розмірі 400 гривень, двома купюрами номіналом по 200 гривень кожна і сховав їх в кишеню одягнутих на ньому брюк, та покинув місце злочину. В подальшому викрадені грошові кошти витратив на особисті потреби. В скоєному щиро розкаявся і просив призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, які вчинені обвинуваченим дійсно мали місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, так як він вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), обвинувачений винний у вчиненні цих злочинів, а тому підлягає покаранню за вчинення таких кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має вищу освіту, не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, в порядку ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , під час судового розгляду не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує його покарання, наведену вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції частин 1 та 2 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 гривень, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, речові докази відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання

-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 років (двох) позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий - суддя ОСОБА_1