справа №176/589/20
провадження №1-кп/176/177/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, такого, що не має дітей, не працюючого, на обліку у центрі зайнятості не перебуваючого, інвалідність не встановлена, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2020 року, за № 0000078,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , судового розпорядника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22.01.2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., проходячи біля будинку № 83 на вул. Кропоткіна в м. Жовті Води Дніпропетровської області, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього склались неприязні стосунки.

В цей час, тобто о 13 год. 00 хв. у ОСОБА_3 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 83 на вул. Кропоткіна в м. Жовті Води Дніпропетровської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та не бажаючи від них відмовлятися, підійшов до потерпілою ОСОБА_3 з переду. Після чого, ОСОБА_3 , стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_3 , умисно наніс йому один удар своєю правою рукою стиснутою в кулак в область лівої верхньої частини черева потерпілого. У результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження відповідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 07/01 від 28.02.2020 року у вигляді: закритої тупої травми живота: розрив селезінки по медіальній поверхні в ділянці шлункового вдавлення до 4-х см, гемоперітонеум (кров та згортки крові в черевній порожнині загальним обсягом до 1500 мл). Шок III го ступеня (тяжкий) внаслідок крововтрати. Стан після операції лапаротомії, спленектомії (вилучення селезінки), санації та дренування черевної порожнини.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 згідно п. 2.1.2., п. 2.1.3. «л», п. 2.1.3. «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до категорії Тяжких, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі. Щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому погодився з думкою прокурора, а саме щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення. Окрім того, судом з`ясовано, що потерпілий також правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, не оспорює їх. Дана позиція потерпілого є добровільною.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений в силу вимог ст.63 Конституції України, відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, таким чином, що скарг від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувався. Спиртними напоями не зловживає, наркотичних засобів не вживає.

На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога в Комунальному некомерційному підприємстві «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.

Згідно вимоги ГУНП в Дніпропетровської області, обвинувачений раніше не судимий.

Згідно повідомлення Жовтоводської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, станом на 06.02.2020 року обвинувачений на обліку як безробітній не перебуває. Однак, раніше неодноразово перебував на обліку як безробітній у Жовтоводському міському центрі зайнятості, останній раз з 08.11.2017 року по 13.11.2017 року, допомога по безробіттю не призначалась.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За вище вказаною адресою також зареєстровані особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Зазначені обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого в місті Жовті Води.

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває. Строкову військову службу та військову службу за контрактом не проходив.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Про наявність таких обставин в судовому засіданні зазначив прокурор.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому не встановлено.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений почав відшкодовувати шкоду потерпілому. Зокрема, суду надано фіскальний чек про переказ на ім`я потерпілого грошових коштів в сумі 4000 грн.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі на певний строк.

Окрім того, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України буде доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого, оскільки останній раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, частково відшкодував потерпілому шкоду, має міцні соціальні зв`язки на території міста Жовті Води, характеризується добре. Окрім того, суд враховує думку потерпілого, який погодився на звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, що свідчить про небажання суворо карати обвинуваченого.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Скоппола про Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, який обраний ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.03.2020 року слід залишити в силі до набрання вироком законної сили, але не довше 25.05.2020 включно.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі не застосовувалися.

Речові докази та витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 /три/ роки.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін особисте зобов`язання, до набрання вироком суду законної сили, але не довше 25.05.2020 року.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя