1Справа № 335/3961/18 1-кп/335/372/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 17.01.2018 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:
15 січня 2018 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , будучи особою яка перебуває у хворобливому стані, а саме відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 126 від 20.03.2018 року, психічний розлад у вигляді шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку, знаходячись на другому поверсі Запорізького наркологічного диспансеру, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 31, в приміщенні кабінету - заступника головного лікаря медичної частини, наніс потерпілій ОСОБА_5 , один удар кулаком правої руки в область лівої виличної ділянки та лівого вуха, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин в лівій виличній ділянці, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 17.01.2018 року кваліфікується: як легке тілесне ушкодження. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 зник з місця події.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, вважаючи у даному кримінальному провадженні наявними підстави для закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.
ОСОБА_3 в судому засідання зазначив, що не вважає себе хворим, а тому не бажає лікуватися.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 , суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 15 січня 2018 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, вона знаходилася у своєму робочому кабінеті - заступника головного лікаря медичної частини, розташованого на другому поверсі Запорізького наркологічного диспансеру, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 31, в цей час до неї в кабінет зайшов ОСОБА_3 в ході раптово виниклого конфлікту останній наніс їй, один удар кулаком правої руки в область лівої виличної ділянки та лівого вуха, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця. Після чого, ОСОБА_3 зник з місця події.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 103 від 17.01.2018 року синець з набряком м`яких тканин в лівій виличній ділянці у гр. ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження (п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.). Дане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету. Індивідуальні особливості травмуючого предмету у тілесному ушкодженні виявленому у гр. ОСОБА_5 не відобразились. Давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному освідуваною (а.с. 53).
Відповідно до висновків амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 126 від 20.03.2018 року, ОСОБА_3 в період вчинення інкримінованих йому дій виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного генезу токсичного, посттравматичного), маячний синдром. Не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними на час вчинення інкримінованого злочину та на теперішній час за своїм психічним станом. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (а.с. 40-52).
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_3 , суд вважає, що органом досудового розслідування, правильно кваліфіковані вказані дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, що виразилось у завданні легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, мало місце, його вчинив ОСОБА_3 у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання та останній за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Доводи сторони захисту про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України суд відхиляє з підстав наведених судом в ухвалі суду у даному кримінальному провадженні від 23.01.2020 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

ОСОБА_3 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2019 року за заявою головного лікаря Комунальної установи „Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради ОСОБА_9 про продовження госпіталізації у психіатричному закладі у примусовому порядку, продовжено госпіталізацію у примусовому порядку в психіатричному закладі структурного підрозділу Комунальної установи „Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі ч. 2 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 93, п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 503, 508, 512, 513, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208, погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 , про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме до Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевським районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1