Справа №591/2816/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/438/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 17 лютого 2020 року, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком колегії суддів Зарічного районного суду м. Суми, від 8 грудня 2014 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 13; 186 ч. 2; 187 ч. ч. 1, 2, 4 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, який ухвалою Апеляційного суду Сумської області, від 11 лютого 2015 року, був залишений без змін.

17 грудня 2019 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про зарахування йому в строк покарання строк його перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор», на підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.) з 4 квітня 2016 року по 14 липня 2018 року, в якому він знаходився під час розгляду його касаційної скарги на вказаний вирок суду у період часу з 4 квітня 2016 року по 14 липня 2018 року, з розрахунку одному дню знаходження ДУ «Київський слідчий ізолятор» відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 17 лютого 2020 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що строк перебування ОСОБА_8 у ДУ «Київський слідчий ізолятор», який просить зарахувати засуджений ОСОБА_8 до строку відбуття покарання, не являється строком попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , оскільки вирок відносно ОСОБА_8 на час його знаходження в слідчому ізоляторі м. Києва набрав законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду та призначення нового судового розгляду за його клопотанням.

Свої доводи засуджений ОСОБА_8 мотивує тим, що вказана ухвала суду є незаконною, оскільки суддею було порушено процедуру судового розгляду, так як не було проведено судових дебатів та йому не надано було останнього слова.

Зазначає засуджений ОСОБА_8 і про те, що в ДУ «Київський слідчий ізолятор № 13» він утримувався із порушенням санітарних норм та права на особистий простір, а тому, на його переконання, в таких умовах тримання вбачається порушення вимог ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 28 Конституції України.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_8 та думку захисника ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 43 ч. 3 КПК України, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 КПК України, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги про недотримання судом першої інстанції вимог закону щодо процедури судового розгляду, оскільки не було проведено судових дебатів, колегія суддів дійшла висновку, що таким чином при постановленні ухвали суддею були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали колегії суддів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з журналу судового засідання та записів фіксації судового засідання, від 17 лютого 2020 року, суд першої інстанції, не провівши судових дебатів, вийшов до нарадчої кімнати де постановив ухвалу.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, судові дебати є однією з обов`язкових стадій судового розгляду, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 та приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено вимоги кримінально процесуального закону щодо процедури судового розгляду, відповідно до вимог ст. 364 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ст. 409 ч. 1 п. 3 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду, колегія суддів, відповідно до ст. 407 ч. 1 п. 4 КПК України, вважає необхідним постановити нову ухвалу за клопотанням засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк покарання строк його перебування в місцях попереднього ув`язнення під час касаційного розгляду ухваленого відносно нього вироку.

Так, засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про зарахування йому в строк покарання строк його перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор», під час розгляду його касаційної скарги на ухвалений відносно нього вирок суду з 4 березня 2016 року по 14 липня 2018 року, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 засуджений за вироком колегії суддів Зарічного районного суду м. Суми, від 8 грудня 2014 року, за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 13; 186 ч. 2; 187 ч. ч. 1, 2, 4 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, який ухвалою Апеляційного суду Сумської області, від 11 лютого 2015 року, був залишений без змін.

Ухвалою Верховного Суду України , від 4 липня 2018 року, касаційна скарга ОСОБА_8 була залишена без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми, від 8 грудня 2014 року, без змін.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 11 грудня 2018 року, ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За таких обставин, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», після набрання 11 лютого 2015 року законної сили вироком Зарічного районного суду м. Суми, від 8 грудня 2014 року, попереднє ув`язнення відносно ОСОБА_8 не застосовувалось, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор № 13», під час розгляду Верховним Судом України його касаційної скарги, фактично відбував покарання за вироком, який набрав законної сили, а тому, колегія суддів знаходить доводи засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання необґрунтованими, оскільки період його знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор № 13» не є часом попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , в розумінні ст. 72 ч. 5 КК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412;418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми, від 17 лютого 2020 року, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку його перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 4 квітня 2016 року по 14 липня 2018 року у строк покарання, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.), скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку його перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 4 квітня 2016 року по 14 липня 2018 року у строк покарання, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4