Справа № 643/8664/20
Провадження № 1-кп/643/1117/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції з Покровською Виправною Колонією «№17» та з Валківським районним судом Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 27.02.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, який одружений, має неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, раніше судимого 18.11.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адесою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 27.02.2019 року в період часу з 02:00 год. до 03:00 год., точний час в ході слідства встановити не надалось можливим, разом з невстановленої в ході слідства особою, прийшов до приміщення АДРЕСА_3 , де мешкала його рідна сестра ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_5 , перебуваючи в кухні, безпричинно, діючи умисно та протиправно, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи незаконність своїх дій, тримаючи в правій руці предмет, схожий на пістолет, підійшов до ОСОБА_4 та несподівано для останньої, кулаком правої руки наніс їй один удар в область правої бокової частини голови, а також один удар по обличчю в область правого ока, чим спричинив ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/152-А/19 від 19.03.2019 року, підшкірну гематому правої щоки, садно чолової області, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Після цього ОСОБА_5 самостійно припинив свої протиправні дії та покинув приміщення квартири.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Крім того, надала суду письмову заяву аналогічного змісту.
Обвинувачений ОСОБА_5 , а також прокурор не заперечували проти закриття кримінального провадження.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження з огляду на таке.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Згідно ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 477 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.
Вирішуючи питання відносно того, чи може дане кримінальне провадження бути віднесено до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд керується висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Об`єднаної палати касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі № 453/225/19, постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року по справі № 675/813/19.
У вказаних постановах Верховним Судом, зокрема, зазначено, що аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 1261 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону № 2229-VIII.
Разом із цим, згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки). При цьому відповідно до ст. 92 КПК тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Отже, обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК.
Вчинення злочину стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної в ч. 2 ст. 3 Закону № 2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.
У вказаних вище постановах Верховним Судом також звернуто увагу на необхідність зазначення у справах, пов`язаних з домашнім насильством, в якості обставини, що обтяжує покарання, факту вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України).
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не інкримінувалось вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, зокрема відповідна обставина в якості обтяжуючої покарання в обвинувальному акті не зазначена, формулювання пред`явленого обвинувачення не містить посилання на вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не інкримінувалось вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, в зв`язку з чим наявні наявні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Керуючись ст. 26, 284, 369-372, 477 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а для ОСОБА_5 протягом семи днів з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова (м. Харків, пр-т Ювілейний, буд. 38-Є) 09.06.2020 року о 09-30 год.

Суддя ОСОБА_1