Єдиний унікальний номер № 285/1102/20
Провадження № 1-кп/0285/493/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/1102/20 0000260, 0000375) по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Деражня Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11 жовтня 2019 року Новоград-Волинським міськрайонний судом Житомирської області за ст. 126-1 КК України до трьох місяців арешту. 10 січня 2020 року звільнений по відбуттю покарання,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 систематично, в період часу із 11.01.2020 року по теперішній час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 .
Так, за вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на громадянина ОСОБА_4 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та за вказані адміністративні правопорушення постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду в Житомирській області ОСОБА_4 було визнано винним.
Не зважаючи на вище викладене ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 .. Так, 12.01.2020 ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, безпідставно створив словесний конфлікт та умисно почав лаятися на свою матір, провокуючи її на конфлікт, висловлював в її сторону нецензурні слова. Крім того 13.01.2020 року у ОСОБА_4 знову виник словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_6 на грунті сімейно-побутових відносин, під час якого останній, умисно почав висловлюватися грубою нецензурною лайкою в адресу своєї матері ОСОБА_6 , чим вчинив психологічне насильство.
18.01.2020 ОСОБА_4 , продовжив свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку за вищевказаною адресою під час конфлікту, який супроводжувався словесними образами, нецензурною лайкою ОСОБА_4 погрожував фізичною розправою своїй матері ОСОБА_6 .
Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.03.2020 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виніс без відома своєї матері ОСОБА_6 продукти харчування із холодильника вказаного будинку та в черговий раз, висловлюючись нецензурною лайкою, почав словесно ображати свою матір ОСОБА_6 , та погрожувати їй фізичною розправою.
Не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 .. Так, 31.03.2020 року ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно розбив вікно будинку по АДРЕСА_1 , після чого він створив, словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , в ході якого словесно ображав, виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство. Крім того, на початку квітня 2020 року у ОСОБА_4 знову виник словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_6 на грунті сімейно-побутових відносин, в ході якого, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, розбив вікно будинку за вищевказаною адресою, обірвав карнизи на вікнах, розкидав речі, зламав стілець, словесно ображав та погрожував фізичною розправою ОСОБА_6 , чим вчинив психологічне насильство.
Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 21.04.2020 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, розбив вікно будинку по АДРЕСА_1 та в подальшому створив словесний конфлікт з матір`ю, який супроводжувався словесними образами, нецензурними словами, погрозою фізичною розправою ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_4 шарпав за верхній одяг свою матір ОСОБА_6 та наніс удар кулаком правої руки, що призвело до легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у вигляді синця в тім`яній ділянці зліва.
Також, 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, розбив вікно будинку за вищевказаною адресою.
Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 зазнала погіршення якості життя у вигляді фізичної шкоди здоров`ю у вигляді синця в тім`яній ділянці зліва, який належить до легких тілесних ушкоджень, та психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальних актах. Також пояснив, що розумів, що вчиняє кримінальні правопорушення, про вчинене жалкує та розкаюється, просив суд його суворо не карати.
Потерпіла в судовому засіданні просила призначити суворе покарання у виді позбавленням волі, оскільки хвилюється за своє життя.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого, потерпілої, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчиненні психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та фізичної шкоди здоров`ю останньої.
При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винного, наявність обставин, що обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд не приймає до уваги як обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, наявність у нього щирого каяття, з огляду на таке.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ККС ВС від 22.03.2018 р. у справі №759/7784/15-к). Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений будь-яким чином намагався залагодити свою вину перед потерпілою. Натомість, навпаки, після відбуття покарання продовжив вчиняти протиправні дії відносно своєї матері. Крім того, його поведінка під час судових засідань, вказувала на те, що він не хоче будь-якого примирення з матір`ю, що неприязні стосунки між ними збереглися і на час розгляду справи, зокрема з його боку та не намагався попросити вибачення.
Таким чином, суд, приймаючи зазначене, вважає, що за даним кримінальним провадженням у обвинуваченого відсутнє щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає вчинення злочину повторно та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину хоч і визнав, але не розкаявся, являється особою раніше судимою, вчинив злочин повторно та в стані алкогольного сп`яніння, перебуває на обліку в наркодиспансері по причині вживання алкоголю, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових злочинів в майбутньому слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 126-1 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що останній повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, крім того маються ризики того, що останній може зникнути з місця свого проживання та переховуватися від призначеного судом покарання.
Вислухавши клопотання прокурора, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати покарання у виді реального позбавлення волі, а також те, що до обвинуваченого під час розгляду справи неодноразово застосовувався привід, що свідчить про можливе переховування обвинуваченого від відбуття покарання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання прокурора, обравши обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, взявши його під варту із зали суду, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити виконання цим обвинуваченим належної процесуальної поведінки.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 66-68 КК України, ст.ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з дня затримання та взяти його під варту з зали суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України початок строку відбуття призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня взяття під варту, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя