Справа № 367/8413/19
Провадження №1-кс/367/382/2020
УХВАЛА
Іменем України

19 березня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:головуючого

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м.Ірпені клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції ОСОБА_4 .Впро арешт майна у кримінальному провадженні №0000168 від 16.03.2019р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло зазначене клопотання ,згідно якого слідчий зазначає, що до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що особа на ім`я ОСОБА_6 (інші дані йому не відомі), збуває на території Ірпінського регіону наркотичний засіб. ОСОБА_5 пояснив, що особа на ім`я ОСОБА_6 (інші дані йому не відомо), збуває на території Ірпінського та інших регіонів, наркотичний засіб "канабіс", шляхом розкладання наркотичного засобу в схованках (закладках), який в нього замовляють покупці в телефонних розмовах по номеру НОМЕР_1 , перераховуючи грошові кошти за наркотичний засіб на карту банку ПриватБанк НОМЕР_2 (ЄО № НОМЕР_3 ).

19.09.2019, в період часу з 17 год. 57 хв. по 18 год. 05 хв., в кабінеті № 215, Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, що за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Мінеральна, буд. 7-А, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було добровільно видано два поліетиленові пакети в середині яких знаходиться подрібнена рослинна маса зеленого кольору, що в подальшому було поміщено в пакет № INZ 2022833. Під час видачі вищевказаних двох поліетиленових пакетів в середині яких знаходиться подрібнена рослинна маса зеленого кольору, ОСОБА_7 вказав що дані пакети він придбав в ході проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу канабісу у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 21.10.2019, приблизно о 17 год. 50 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, з корисливих мотивів, з метою збуту, не маючи на те спеціального дозволу, перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , зберігав у салоні вказаного автомобіля особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 16,09 г, що знаходився у поліетиленовому пакетику, який ОСОБА_8 незаконно перевіз з с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області до м. Ірпінь Київської області.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано 21.10.2019 в рамках КП № 0000168 від 16.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

22.10.2019р ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів з метою збуту, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Під час досудового розслідування встановлено, що на момент вчинення злочинів у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер: 101) та земельна ділянка з кадастровим номером: :34:001:0392 (реєстраційний номер: 101), що підтверджується довідкою № 187246474 від 01.11.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому, 01.11.2019, ОСОБА_8 , знаючи про п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме про конфіскацію майна як вид покарання, на підставі договору дарування №2462 переоформив житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на ОСОБА_9 та на підставі договору дарування №2459 переоформив земельну ділянку з кадастровим номером: :34:001:0392 на ОСОБА_9 .

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, конфіскація майна як вид покарання, а саме житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 та земельної ділянки з кадастровим номером: :34:001:0392, що належить ОСОБА_9 , які на момент вчинення злочину належали ОСОБА_8 .

Слідчий зазначає,що з метою виконання завдань кримінального провадження та наявністю ризику знищення речових доказів чи іншим чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, у слідства виникла необхідність накласти арешт на майно, яке є предметом злочину (кримінального правопорушення), містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий просить накласти арешт на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), та земельну ділянку з кадастровим номером: :34:001:0392, що належить ОСОБА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), які на момент вчинення злочину належали ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_9 у судове засідання не викликалась.

Відповідно до ч 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.»

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого,дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, вважає клопотання таким,що не підлягає до задоволення .

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Ірпінського відділу поліції перебувають матеріали кримінального провадження № 0000168 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч 1 ст. 170 КПК України «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації,

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У судовому засіданні було встановлено,що 22.10.2019р ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів з метою збуту, предметом яких були особливо небезпечні наркотичні засоби.Санкція даної статті(ч 2 ст.307 КК України) передбачає такий вид покарання як конфіскація майна.

Відповідно до ч 1 ст. 59 КК України «Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.»

У судовому засіданні встановлено,що підозрюваний ОСОБА_8 був власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер: 101) та земельної ділянки з кадастровим номером: :34:001:0392.Однак згідно договору дарування від 01.11.2019р власником зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_9 ,яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0000168 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.Зазначене нерухоме майно також не підлягає спеціальній конфіскації у порядку,передбаченому КПК України, про що зазначив слідчий у судовому засіданні.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи викладене слідчий суддя відмовляє слідчому у даному клопотанні про накладення арешту на нерухоме майно,належне ОСОБА_9 ..

Керуючись ст..170,171,172 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

слідчому Ірпінського відділу поліції ОСОБА_3 відмовити у клопотанні про арешт майна у кримінальному провадженні №0000168 від 16.03.2019р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України .

Копію ухвали направити ОСОБА_9 для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1