Справа № 299/1840/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11-кп/4806/441/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2019 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст.100 КПК України, а також питання про розподіл процесуальних витрат на підставі ст.124 КПК України

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 12 травня 2018 року близько 22 години, керуючи автомобілем марки «Опель-Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю біля 60-70 км/год по вул. Миру в с. Онок Виноградівського району в напрямку м. Виноградів, у порушення вимог пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу в момент, коли у нього була технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді застосуванням екстреного гальмування із зупинкою, не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до утрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини дороги в кювет. У результаті цієї ДТП пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійної рани правого плеча, рани обличчя, садно на шкірних покривах внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, тупої травми черева з пошкодженням внутрішніх органів, розрив правої долі печінки, гемоперітонеум. Тілесне ушкодження у вигляді травматичного розриву печінки є небезпечним для життя у момент його отримання і належить до тяжких тілесних ушкоджень. Невиконання водієм ОСОБА_6 указаних вище вимог Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини, доведеність винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, вважає вирок суду в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами необґрунтованим. Посилався, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не судимий, вчинив злочин з необережності, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, відшкодував потерпілому ОСОБА_8 заподіяну шкоду. Також захисник просив врахувати, що ОСОБА_6 працює з 03 квітня 2017 водієм тягачу у «ПП ОСОБА_9 ». Робота, пов`язана з керуванням транспортними засобами є єдиним джерелом заробітку його та сім`ї. За таких обставин просив вирок суду змінити та виключити з нього призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення та необґрунтованість апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, учасниками судового розгляду не оспорюється, а тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст.404 КПК України, не перевіряється, дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також зазначає, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження суд, урахувавши думку учасників судового розгляду і при цьому роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст.349 КПК України, вірно визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_6 основного покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, його тяжкі наслідки, ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має сім`ю, утриманців, обставин, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також надання допомоги одразу після вчинення злочину. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Отже, вимоги кримінального закону судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, дотримано, основне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання суд належним чином мотивував, які саме обставини провадження або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що приводять до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і дають підстави для застосування ст.75 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про необґрунтоване призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такий висновок суду належним чином не мотивований.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання суд першої інстанції послався тільки на обставини вчинення кримінального правопорушення, а також на настання тяжких наслідків.

Між тим, колегія суддів відмічає, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, хоч відноситься до тяжких злочинів; однак згідно даних про особу обвинуваченого, останній не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, що доглядає за новонародженим сином, яка не має самостійного доходу. ОСОБА_6 являється єдиним працездатним членом сім`ї. Наявні також і обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Окрім цього, колегія суддів констатує, що ОСОБА_6 , згідно довідки, наданої в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, працює водієм у ПП « ОСОБА_9 », його робота безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, а тому позбавлення такого права може поставити ОСОБА_6 та його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що наявні всі підстави для незастосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням з вироку його мотивувальної та резолютивної частин посилання суду на призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити

Вирок Виноградівського районного суду від 19 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України змінити.

Виключити з вироку Виноградівського районного суду від 19 вересня 2019 року застосування щодо ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: