Справа № 495/7556/17
Номер провадження 1-кп/495/164/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002767 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кахул республіки Молдова, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого різноробочим у колгоспі с. Семенівка, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого

потерпілий ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

представник потерпілого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8

представник потерпілого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 08.09.2016, о 19 годині 40 хвилин, при сутінках, без опадів, при сухому дорожньому покритті, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_10 , маючи при собі реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб, здійснював рух по правій смузі проїзної частини вул. Кишинівська у с. Садове Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку с. Південне Білгород-Дністровського району у напрямку магазину «Мандарин», розташованого по вул. Кишинівська, 6-а, с. Садове Білгород-Дністровського району Одеської області, зліва від проїзної частини за напрямом його руху.

В цей час у зустрічному напрямку, по правій смузі проїзної частини вул. Кишинівська с. Садове Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку м. Білгород-Дністровський Одеської області у напрямку с. Південне Білгород-Дністровського району Одеської області, здійснював рух потерпілий ОСОБА_6 , керуючи технічно справним мотоциклом марки «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_11 , маючи при собі реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб, із пасажиром потерпілим ОСОБА_7 .

Далі, водій автомобілю «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 , з метою здійснення подальшого руху у напрямку будівлі вищезазначеного магазину, діючи з необережності, не вжив належних і своєчасних заходів, в порушення п.п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху на проїзній частині вул. Кишинівська с. Садове Білгород-Дністровського району, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу водію мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілому ОСОБА_6 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку, по правій смузі проїзної частини вул. Кишинівська с. Садове Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку м. Білгород-Дністровський Одеської області у напрямку с. Південне Білгород-Дністровського району Одеської області, проявляючи злочинну самовпевненість, водій обвинувачений ОСОБА_3 продовжив рух у зазначеному напрямку та створив перешкоду і небезпеку для руху водія вказаного мотоцикла, в результаті чого скоїв зіткнення передньою частиною кузова керованого ним автомобілю «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 в передню частину мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження пасажиру мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілому ОСОБА_7 , та легкі тілесні ушкодження водію вказаного мотоцикла потерпілий ОСОБА_6 .

Водій автомобілю марки «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_3 , маючи реальну, об`єктивну і технічну можливість належно виконати вимоги п.п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди зіткненню свого автомобіля з мотоциклом «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 , грубо порушив вимоги зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.10.4. «Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам».

Допущенні водієм обвинуваченим ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №390 від 19.12.2016, 08.09.2016 потерпілий ОСОБА_7 ушпиталений у лікувальну установу з важкою поєднаною травмою голови і тулуба, єдиний комплекс якої включав в себе важку відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння і основи черепа, важкий забій речовини головного мозку, забійну рану волосистої частини голови, забій нижньої долі лівої легені. Вказані тілесні ушкодження є наслідком ударної травмуючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень. У відповідності до п. 2.1.3. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя (у т.ч. в момент заподіяння).

Відповідно до висновку № 4468 судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини і системи головного освітлення автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 09.12.2016, рульове керування, ходова частина і гальмівна система автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту настання ДТП знаходилися в працездатному стані і забезпечували водію технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль в будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. При цьому в цих системах не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного ним напрямку руху або відмову систем. Фари головного освітлення автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту події, що розглядаються знаходилися в працездатному стані.

Відповідно до висновку № 4467 судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини і системи головного освітлення мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 від 09.12.2016, рульове керування, ходова частина і гальмівна система мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту настання ДТП знаходилися в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатись і утримувати мотоцикл у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. При цьому в цих системах не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення мотоцикла від обраного ним напрямку руху або відмову систем. Система головного освітлення мотоцикла «Jawa» реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту події, що розглядаються знаходилась в працездатному стані.

Відповідно до висновку № 17-1694 судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля «Toyota Corolla» та мотоциклу «Jawa» від 03.08.2017, встановлено, що в умовах даної події належні дії водія мотоцикла «Jawa» регламентувалися вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен був при виникненні небезпеки для подальшого руху вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки. Водій мотоцикла «Jawa» з моменту виїзду автомобіля «Toyota» на зустрічну смугу не мав технічної можливості попередити зіткнення з ним.

У даному випадку при здійсненні лівого повороту поза перехрестям належні дії водія автомобілю «Toyota» регламентувалися вимогами п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху та надати дорогу зустрічним транспортним засобам, яким може бути створена перешкода руху. Водій автомобіля «Toyota» мав технічну можливість належним виконанням вимог п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України запобігти настанню ДТП зіткненню свого автомобіля з мотоциклом «Jawa».

В умовах даної події, фактичні дії водія автомобіля «Toyota», які не відповідали вимогам п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з фактом настання ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням письмових доказів та доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого та письмових доказів. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, 08.09.2016 року він рухався на технічно справному автомобілі марки «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 , по вул. Кишинівській в с. Садове Білгород-Дністровського району Одеської області, здійснював рух по правій смузі проїзної частини. Під час керування, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям на проїзній частині, не побачив та не надав дорогу зустрічному транспортному засобу мотоциклу «Jawa» під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , продовжив рух та скоїв зіткнення з мотоциклом на зустрічній смузі руху. Водій та пасажир мотоциклу при цьому зазнали тілесних ушкоджень. Пояснив, що зіткнення скоїв тому, що його осліпив зустрічний автомобіль, але визнав, що порушив правила дорожнього руху і не надав переваги зустрічному транспортному засобу. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Пояснив, що зараз офіційно працевлаштований та виплатить потерпілим заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 08.09.2016 року о 19.00 годин, ще було світло, він, разом з потерпілим ОСОБА_12 , який був пасажиром, їхав на мотоциклі з роботи зі сторони м. Білгород-Дністровський. Рухався зі швидкістю близько 40 км/год. У с. Садове, біля магазину «Мандарин», він бачив, що з обох сторін на узбіччі перебували автомобілі, та збавив швидкість. Далі, він раптово побачив, як автомобіль виїхав йому зустрічну смугу, та сталося зіткнення. Коли сталося ДТП, не було на дорозі більше транспортних засобів. Він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, у нього все обличчя було залите кров`ю, він намагався встати, але не міг та падав на землю, сильно були забиті ноги. Далі він доповз до потерпілого ОСОБА_12 . Під`їхала машина, хтось з людей були медиками подивилися до потерпілого ОСОБА_12 і сказали, що його не треба чіпати, бо у нього були серйозні тілесні ушкодження. Він тримав голову потерпілого ОСОБА_12 підняту, бо він був без свідомості, потім почав приходити до тями, кров почала йти з ушей. Люди кричали, щоб викликали швидку допомогу. Пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_13 не намагався чимось допомоги після ДТП. На другий день після ДТП обвинувачений приїхав до лікарні і спитав, якщо потрібно якась допомога, щоб він йому подзвонив. На той час потерпілий ОСОБА_12 погано себе почував, він зателефонував обвинуваченому, щоб осатаній допоміг перенести в лікарні потерпілого, на що він відповів, що він вже уїхав. В період лікування обвинувачений не допомагав. Якщо обвинувачений пропустив його транспортний засіб на дорозі, то не сталася б дорожньо-транспортна пригода. Також доповнив, що він не вживав в той день алкогольні напої. Йому було завдано моральну шкоду, що полягає у фізичних та моральних стражданнях. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 08.09.2016 року, близько 19.00 годин він сидів на задньому сидінні мотоциклу та з потерпілим ОСОБА_14 їхав з роботи. На вулиці були сумерки, але було достатньо світло. Вони їхали по своїй правій полосі руху у с. Садове зі сторони м. Білгород-Дністровський. Далі він відчув удар та більш нічого не пам`ятає. Після ДТП обвинувачений ОСОБА_13 йому не пропонував ніякої матеріальної допомоги. Цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується також дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, а саме: висновками судових авто-технічних та транспортно-трасологічної експертизи, а також відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого та потерпілих.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, працює та почав сплачувати потерпілим заподіяну шкоду, а також враховуючи думку потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Також суд вважає необхідним не застосовувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 додатковий вид покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з тим, що його робота пов`язана у тому числі з керуванням транспорту, а позбавлення його цього права може привести до неможливості відшкодування потерпілим заподіяної шкоди.

У ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов, а саме: просив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду у сумі 7179,72 грн., моральну шкоду у сумі 15 000 грн. та 5000грн. за правову допомогу.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що потерпілому ОСОБА_6 внаслідок ДТП не було заподіяно тяжких, або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за умови яких наступає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України, але у розумінні ч. 3 ст. 55 КПК України він є потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки йому кримінальним правопорушенням завдана шкода.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду яка виразилася в ушкодженні здоров`я.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 5000 грн., які необхідно стягнути з обвинуваченого.

Стосовно стягнення матеріальної шкоди у сумі 7179,72грн., то суд також вважає необхідним задовольнити позов в цій частині частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на медикаменти та за обстеження у сумі 3847,97грн., відмовивши у стягненні з обвинуваченого на користь потерпілого суму 2331,75грн. за стоматологічні послуги, оскільки потерпілим не надано належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та необхідністю у стоматологічних послугах, а також з урахуванням добровільно відшкодованої обвинуваченим 1000грн. на користь потерпілого.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 5000грн. за правову допомогу, то суд вважає необхідним в цій частині позов задовольнити у повному обсязі, оскільки це підтверджено відповідними квитанціями.

Також, в ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_7 заявив цивільний позов, а саме: просив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду у сумі 52196,16 грн., моральну шкоду у сумі 50 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, а саме в наслідок ушкодження здоров`я та того, що потерпілий після цієї події став інвалідом другої групи.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, наслідків для потерпілого після ДТП, цивільний позов у частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі, за виключенням 1150грн., які обвинувачений добровільно сплатив на користь потерпілого.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини і системи головного освітлення автомобіля в сумі 528,60 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто технічної експертизи технічного стану систем керування ходової частини і системи головного освітлення мотоцикла «Jawa» в сумі 880,80 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи обставин зіткнення автомобіля і мотоцикла в сумі 1101,00 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити йому.

Речові докази: мотоцикл «Jawa», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: компакт-диск «Perfeo CD-R 52х 700 Mb» серійний номер LY6102SK01120773D0 з відеозаписом ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 компенсацію майнової шкоди в сумі 3847,97грн., моральної шкоди в сумі 5000 грн. та 5000грн. за правову допомогу, а разом 13847,97грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 компенсацію майнової шкоди в сумі 51046,16 грн., моральної шкоди в сумі 50 000 грн., а разом 102196,16грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини і системи головного освітлення автомобіля в сумі 528,60 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто технічної експертизи технічного стану систем керування ходової частини і системи головного освітлення мотоцикла «Jawa» в сумі 880,80 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи обставин зіткнення автомобіля і мотоцикла в сумі 1101,00 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання засудженому ОСОБА_3 залишити йому.

Речові докази: мотоцикл «Jawa», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: компакт-диск «Perfeo CD-R 52х 700 Mb» серійний номер LY6102SK01120773D0 з відеозаписом ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при кримінальному провадженні.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1