Справа № 129/1405/18
Провадження по справі № 1-кп/129/81/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000056 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира на посаду майстра номера обслуги гармати артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з мотиву необхідності помиритися з дівчиною та метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 26.02.2018 р. близько 14:00 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання до 22.05.2018 р. близько 14:0 0год. дня самостійного прибуття до військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що 26.02.2018 р. він, будучи солдатом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , призначений наказом її командира на посаду майстра номера обслуги гармати артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період для поїздки додому з метою примирення з дівчиною вирішив ухилитися від військової служби, самовільно залишив територію військової частини та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання і лише 22.05.2018 р. близько 14:00 год. прибув до військової частини для проходження військової служби.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого, тяжкість скоєного відповідно до ст.12 КК України, що свідчить про можливість для виправлення ОСОБА_4 та запобігання скоєнню ним нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти службу пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання, періодично з`являтись для реєстрації в службі пробації.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду, крім обставин, визнаних ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя: