Справа № 635/89/20
Провадження № 1-в/635/39/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2020 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
засуджений ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений за вироком Жовтневого районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі; початок строку покарання 10 квітня 2019 року; кінець строку покарання 10 липня 2020 року. Відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». На час звернення до суду відбув 8,5 місяців. За час відбування покарання працевлаштований на контрагентських об`єктах, нарікань від роботодавців та зауважень з боку адміністрації установи не має.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити з підстав викладених в заяві.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши прокурора та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, має середньоспеціальну освіту, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 лютого 2004 року за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2004 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 08 серпня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 2 дні; вироком Жовтневого районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі.

Початок строку покарання 10 квітня 2019 року. Кінець стоку покарання 10 липня 2020 року.

З 11 лютого 2019 року ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
За даними характеристики на засудженого ОСОБА_4 за період відбування покарання останній характеризується задовільно; стягнень та заохочень не має, до дисциплінарної відповідальності не притягався; працевлаштований різноробом на ПФ «Зоря», до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу.
Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Станом на 28 лютого 2020 року засуджений ОСОБА_4 відбув 10 місяців 18 днів позбавлення волі, до відбуття залишилось 4 місяці 12 днів позбавлення волі.
За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення корисливого злочину середньої тяжкості, характеризується задовільно, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, за час відбування покарання з 11 лютого 2019 року не мав жодного заохочення за виконання покладених обов`язків та правил поведінки встановлених КВК України, Правил внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці і вказані обставини не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Жовтневого районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання.

За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81, 82 КК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1