Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2374/19
Провадження № 1-кп/945/194/20
ВИРОК
Іменем України

04 березня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2019 року за № 0000652 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , на початку грудня 2019 року, в денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у с. Пересадовка Вітовського району Миколаївської області, більш точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, побачив кілька кущів коноплі. В подальшому ОСОБА_4 , з метою власного вживання без мети збуту, обірвав листя з вказаних кущів коноплі та таким чином придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та переніс обірвані листя до свого місця мешкання, де висушив, подрібнив, таким чином виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою у перерахунку на суху речовину - 19,939 г., який ОСОБА_4 почав зберігати при собі для власного вживання.
04.12.2019 ОСОБА_4 , на громадському транспорті, прибув до с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області, та незаконно перевіз наркотичний засіб канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 19,939 г., де зберігав до моменту вилучення співробітниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення, зберігання, перевезення наркотичних засобів, без мети збуту.
03.03.2020 у кримінальному провадженні № 0000652 між прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення злочину, у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особи ОСОБА_4 .

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення експертизи на суму 628 грн. 04 коп., які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід знищити.
Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000652, між прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 628 грн. 04 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- канабіс, масою 19,639 г, який зберігається в камері речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000652, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 382, порядковий номер № 265-19, - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

04.03.2020