Дата документу 29.01.2020
Справа № 334/2712/19
Провадження № 1-кп/334/340/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який має середню-технічну освіту, працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

05.11.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04 квітня 2019 року, близько 14 години 05 хвилин, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торгівельній залі магазину №139 супермаркету «Сільпо-Фуд», розташованому по вул. Бородинській, 20-Б в м. Запоріжжі, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці, таємно викрав шоколад «Власна кондитерська» у кількості 6 штук, у яких міститься ідентичний штрихкод: 931, вагою 85 грам кожна, вартістю 77 гривень 80 копійок за 1 одиницю без врахування ПДВ, загальною вартістю 466 гривень 80 копійок без врахування ПДВ, далі, сховавши вищезазначений шоколад під резинку штанів, у які був одягнутий, вийшов з викраденим товаром через касову зону зазначеного супермаркету, при цьому нерозрахувавшись за нього, та направився до виходу з магазину, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони цього магазину.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив про обставини вчиненого ним злочину, які узгоджуються і відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження. Пояснив, що щиро кається у скоєному, просить суворо не карати.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин даного кримінального провадження, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працевлаштований, на обліку у лікаря наркологата лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, його майнового стану, його ставлення до скоєного злочину, наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Згідно положень ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено відповідні обов`язки.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнаний винним у цьому кримінальному провадженні, вчинений 04.04.2019, тобто до ухвалення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019, а тому остаточне покарання підлягає призначенню з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань за цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019, кожне з яких згідно ч.3 ст. 72 КК України належить призначити до самостійного виконання, що на думку суду, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази підлягає вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850,00 грн.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу, призначене за цим вироком, та покарання, призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 у виді 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, належить виконувати самостійно.

Речові докази: DVD-диск з відео файлами, зберігати в матеріалах кримінального провадження, шоколад «Власна кондитерська» у кількості 6 штук, переданий на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_6 , залишити ТОВ «Сільпо-Фуд» за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1