Провадження № 1-кс/742/11/20
Єдиний унікальний № 742/3399/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2020 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001096 від 06.08.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України

ВСТАНОВИВ:
26.12.2019 року прокурор Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0001096, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення на свідка ОСОБА_4 грошового стягнення мотивуючи тим, що останній не виконав процесуальний обов`язок, а саме не прибув на виклик до прокурора.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання надані прокурором, приходить до висновку про відсутність підстав для накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 виходячи з наступного.
Згідно п.2 ч.2 ст.131 КПК України, накладення грошового стягнення є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.4 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.
В судовому засіданні встановлено, що слідчими СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні №0001096 від 06.08.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 є свідком вище вказаного кримінального правопорушення, якому 10.12.2019 року було вручено повістку про виклик на 16.12.2019 року для проведення допиту в якості свідка, однак останній у відповідний час до Прилуцької місцевої прокуратури.
В подальшому, 17.12.2019 року прокурором за допомогою телефонного зв`язку було повідомлено вище вказаного свідка про необхідність його явки на 20.12.2019 року до прокуратури для проведення допиту, проте останній знову проігнорував процесуальний обов`язок.
Згідно ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Положеннями ч.1 ст.136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Як вбачається з клопотання, прокурор в обґрунтування невиконання свідком процесуального обов`язку прибути 20.12.2019 року для допиту до Прилуцької місцевої прокуратури посилається на повідомлення останнього за допомогою мобільного телефону. Однак, слід констатувати, що всупереч ч.1 ст.139 КПК України, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що б підтверджували як факт належності зазначено в клопотанні номеру мобільного телефону саме свідку, так і факт його ознайомлення зі змістом відповідного виклику /телефонограми/.
Наявність в матеріалах клопотання повістки про виклик ОСОБА_4 до Прилуцької місцевої прокуратури лише на 16.12.2019 року безумовно є підтвердженням обізнаності свідка про існування між ним та прокурором кримінально-процесуальних правовідносин, проте не звільняє останнього в подальшому забезпечувати його виклик для проведення процесуальних дій виключно в порядку КПК України, забезпечуючи належне фіксування підтвердження отримання особою повістки або ознайомлення з її змістом.
За наданих прокурором доказів, потреби досудового розслідування, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, не виправдовують доцільність застосування до свідка заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення грошового стягнення.
Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє прокурора права звернутися до суду повторно за наявності правових підстав, передбачених ч.3 ст.146 КПК України.
Керуючись ст.ст.131-133,144-147 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001096 від 06.08.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1