ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1903/19 Номер провадження 11-кп/814/1180/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
представника
виправної колонії ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 4 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянки, громадянки України, уродженки: смт. Коноша Коношського району Архангельської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1)15.06.1999 Артемівським міським судом м. Маріуполя, Донецької області за ч.3 ст. 140, ч.3 ст.141, ст. 42 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 09.08.2001 з виправної колонії №107 на підставі статті 6 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 невідбуту частину 1 рік 9 місяців 13 днів замінено на умовно з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців 13 днів.
2) 14.06.2010 Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 316, ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.
3)25.06.2013 Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.1 ст.164 КК України - 120 годин громадських робіт.
4)24.09.2013 Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 , ч.2 ст. 389 , ст.ст. 70, 71, 72 КК України на 1 місяць 16 днів арешту. Звільнилась 08.11.2013 з СІЗО м. Луганська за відбуттям строку покарання.
5) 04.05.2016 Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185 , ч.1 ст. 185 , ч.1 ст. 70 , ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки.
6) 13.07.2016 Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.1ст.190, ч.2 ст. 190 ,ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 07.11.2016 Білокуракинським районним судом Луганської області іспитовий строк скасовано і ОСОБА_7 направлена в місця позбавлення волі на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю посередньою поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 , просить застосувати щодо неї ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення, а також витребувати характеристику у адміністрації «НВК № 65».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, міркування прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 через відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, просив скасувати оскаржуване судове рішення, засуджену ОСОБА_7 , яка просила задовольнити подану нею апеляційну скаргу, представника виправної колонії, яка вважала рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий судовий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене пунктами 2,3,4,5,6,7 частиною 2 статті 412 Кодексу.

Крім цього, ст. 108 КПК України встановлено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються відомості передбачені цією ж статтею.

Згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у статті 27 КПК і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ураховуючи те, що зазначена норма-засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів - гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (частина перша статті 27 КПК), та відкритості судового процесу - право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (частина друга статті 27 КПК).

Частиною четвертою статті 107 КПК передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Водночас частиною шостою статті 107 КПК встановлено виключення із загального правила обов`язковості фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження.

Зазначеною нормою передбачено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, але якщо при цьому сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 412 КПК відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, системно-структурний аналіз зазначених норм КПК свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити із «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що в матеріалах судового провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що прямо суперечить наведеним вище вимогам закону, зокрема положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Крім того, журнал судового засідання не в повній мірі відповідає вимогам ст. 108 КПК України, оскільки в ньому не зазначено, зокрема: дата і час початку та закінчення судового засідання; час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, докумени і додатки до них ( а.с. 29).

У правовому висновку Верховного Суду України, що міститься у постанові від 24.11.2016 роз`яснено, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зміст цієї норми із сполучником «або» вказує на те, що з ряду перелічуваних понять - «журнал судового засідання», «технічний носій інформації» - для визнання істотності порушення вимог закону достатньо тільки одного з них.

Крім того, Верховний Суд України зазначив, що у ст. 412 КПК України законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушень вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Тобто при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним та таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені у п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.

Наведені порушення є істотними, такими, які перешкоджали суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказане порушення вимог КПК України в процесі апеляційного розгляду усунуто бути не може, а тому доводи засудженої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі судом апеляційної інстанції не можуть бути перевіреними.

За таких обставин колегія суддів, вважає, що ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 4.09.2019 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407,412,415КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 4 вересня 2019 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4