Номер провадження: 11-кп/813/1179/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 07 лютого 2020 року, у кримінальному провадженні №0002741 внесеному до ЄРДР 11.05.2018 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання приєднано покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Одеси, від 14 вересня 2018 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 1 місяць.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 25 травня 2018 року.

Покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн., призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 07 квітня 2016 року, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирішено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на залучення експерта у сумі 1144 грн.

Відповідно до оскарженого вироку, 10 травня 2018 року, ОСОБА_8 умисно у м. Одесі, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,074 г., з метою особистого вживання без мети збуту.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказаний вирок заступник прокурора Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, відносно того, що покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн., призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2016 року, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України було вирішено виконувати самостійно прокурор вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що строк давності виконання вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2016 року закінчився 07.05.2018 року на підставі п.1) ч. 1 ст. 80 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі і просила її задовольнити.
ОСОБА_8 був повідомлений про час і місце судового засіданні належним чином, питання про його участь у судовому засіданні не порушував.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється правильність кваліфікації злочину та доведеність вини, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Системний аналіз оскарженого вироку показав, що оскаржене судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був асуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн. (а.к.п. 61-62).
Оскарженим вироком, від 07.02.2020 року, покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн., призначене ОСОБА_8 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2016 року, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирішено виконувати самостійно.
При цьому, відповідно до п. 1) ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 80 КК України, зупинення перебігу строку давності зупиняється у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
В апеляційній скарзі прокурор звертав увагу на те, що з вироку Київського районного суду м. Одеси, від 14.09.2018 року вбачається, що злочин було вчинено ОСОБА_8 25.05.2018 року, з оскарженого вироку Приморського районного суду м. Одеси вбачається, що злочин було вчинено 10.05.2018 року.
Крім того, будь-яких доказів які свідчать про ухилення ОСОБА_8 від сплати штрафу за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2016 року, судом не було наведено, а також не зазначено обставин, які б зупиняли або переривали перебіг давності виконання вироку від 07.04.2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 90 КК України, якщо вирок не було виконано, судимість погашається після закінчення строків давності виконання вироку.
Однак, під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував наведені вище положення закону і не звернув увагу на те, що судимість у ОСОБА_8 за вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2016 року погашена, тому в оскарженому вироку неправильно застосовано положення ч. 3 ст. 72 КК України, про що прокурор обґрунтовано зазначив в своїй апеляційній скарзі.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Пункт 4) ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржений вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання, шляхом виключення з резолютивної частини оскарженого вироку посилання районного суду на самостійне виконання призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2016 року покарання у виді штрафу на підставі ч.3 ст.72 КК України.
Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 07 лютого 2020 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0002741 внесеному до ЄРДР 11.05.2018 року - змінити.
Виключити з резолютивної частини зазначеного вироку посилання суду першої інстанції на самостійне виконання вирокуПриморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2016 року, на підставі ч.3 ст.72 КК України.
В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк, - з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4