Справа № 484/3382/16-к
Провадження № 1-кс/484/182/20
У Х В А Л А

12 березня 2020 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , за відсутності прокурора і слідчого, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 13.02.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000639, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з наданою скаргою, мотивуючи тим, що 13.02.2020 року слідчий закрив кримінальне провадження № 0000639 від 03.03.2016 року у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого 356 КК України. З такою постановою він не згоден, вважає її передчасною і просить скасувати, посилаючись на те, що 02.03.2016 року за його заявою було розпочате вказане кримінальне провадження. З того часу слідчим не було вчинено жодної суттєвої слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене розслідування обставин кримінального провадження. В оскаржуваній постанові слідчий лише описав, у чому полягає склад злочину, передбаченого ст. 356 КК України і послався на протокол загальних зборів засідання правління селян співвласників КСП «Партизанська Іскра» про відмову в наданні земельних паїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але не прийняв до уваги, що рішенням Первомайського міськрайонного суду від 12.03.2003 року за позовом ОСОБА_7 за ними було визнано право власності на земельну частку (пай), а також в порядку спадкування визнане таке право за ОСОБА_7 і зобов`язано Первомайську райдержадміністрацію видати останньому державний акт на право приватної власності на землю та виділити земельну ділянку в натурі. Рішення суду не виконане, а голова ПСП ім. Партизанської Іскри ОСОБА_8 самоправно привласнив належний ОСОБА_7 земельний пай і незаконно користувався ним. Також ОСОБА_8 самоправно привласнив земельний пай ОСОБА_9 , якому рішенням загальних зборів КСГ ім. Партизанської Іскри від 12.06.1997 року було відмовлено в отриманні земельного паю, а ухвалою Врадіївського районного суду від 17.03.2000 року його позов було залишено без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити і пояснив, що рішення Первомайського міськрайонного суду не виконане, райдержадміністрацією державний акт ОСОБА_7 не видано і земельну ділянку в натурі не виділено. До виконавчої служби за примусовим виконанням рішення він не звертався, бездіяльність райдержадміністрації не оскаржував.

Слідчий і прокурор в судове засідання не явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином, причини неявки не повідомили. Неявка вказаних осіб відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

На вимогу слідчого судді начальником СВ Первомайського ВП ГУНП надано матеріали кримінального провадження № 0000639.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000639, суд приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження № 0000639 від 03.03.2016 року за фактом злочину, передбаченого ст. 356 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що невідома особа самоправно розпорядилася земельними ділянками та майновими паями.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та інше. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Порядок збирання доказів визначений ст. 93 КПК України. Оцінка слідчим доказів відповідно до ст. 94 КПК України повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження; керуючись законом, він повинен оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Такі засади кримінального провадження та вимоги КПК України при винесенні оскаржуваної постанови слідчим дотримані.

Так, у своїй заяві про злочин від 02.03.2016 року ОСОБА_3 вказує на те, що голова колгоспу ім. Партизанської Іскри ОСОБА_8 привласнив земельні і майнові паї його брата ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були членами вказаного колгоспу, однак при розпаюванні ОСОБА_8 не видав земельні паї пенсіонерам, не включив їх до списків на розпаювання, вступив у змову з сільським головою ОСОБА_10 і відповів йому, що земель нема, хоча під час розгляду справи в суді було встановлено, що землі сільськогосподарського призначення наявні. Після присудження судом ОСОБА_7 землі служби району і області виділили йому землю у природоохоронній зоні річки Кодима, яка не може використовуватись для сільськогосподарського призначення. Вважає, що вказані особи разом з посадовими особами Первомайської райдержадміністрації, області та земельного відділу, прізвища яких він зазначив, вчинили злочин, заволодівши землями пенсіонерів.

Разом з тим, рішенням місцевого Первомайського районного суду Миколаївської області від 12.03.2003 року у справі № 2-14/2003 року визнано право власності на земельну частку (пай) за померлим ОСОБА_5 в розмірі 5,3 умовних кадастрових гектарів; визнано право власності на вказану земельну часту (пай) за ОСОБА_7 за правом спадкування. Зобов`язано Первомайську райдержадміністрацію видати державний акт на право приватної власності на землю та виділити земельну ділянку в натурі ОСОБА_7 . Рішення набрало законної сили 15.04.2003 року.

У вказаному рішенні надано оцінку протоколу №2 загальних зборів членів АСВ «Партизанська Іскра» від 12.06.1997 року на його відповідність Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Як зазначив скаржник, рішення суду не виконане, державний акт на право власності на землю ОСОБА_7 не виданий, земельна ділянка в натурі не виділена, тобто фактично ОСОБА_7 не реалізував своє право власності на землю. За примусовим виконанням рішення не звертався; рішення, дії чи бездіяльність Первомайської райдержадміністрації щодо ненадання землі у власність на підставі рішення суду не оскаржував.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце цивільно-правові та адміністративно-правові відносини. Будь-які особи не могли самоправно заволодіти землею ОСОБА_7 , тому що фактично він своє право власності на землю, надане рішенням суду, не реалізував; передбачені законом способи захисту свого права не використав.

З тексту постанови вбачається, що вона достатньо мотивована, в ній проведено аналіз і надано оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності та в співставленні з нормами законодавства з точки зору кримінального права. Слідчим зроблені відповідні висновки про відсутність ознак складу злочину.

Слідчий суддя вважає, що скарга не обґрунтована. В ній не наведені конкретні обставини, які б могли слугувати підставою для визнання постанови незаконною та її скасування.

За наведених обставин, у суду відсутні підстави для визнання незаконною і скасування оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 24, 284, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 13.02.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000639 від 13.02.2020 року.

Ухвала відповідно до ч.2 ст. 309, ч.2,3 ст. 395 КПК України може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення як така, що постановлена з викликом всіх осіб, що мають приймати участь у справі.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: