ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/185/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1182/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Бабка, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 01.10.2015 року Чугуївського міського суду Харківської області за ч.З ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, судимість не погашена та не знята, визнано винним в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених засуджено за ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покрання більш суворим, призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, призначеним вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч.З ст.185 КК України від 01.10.2015 року остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки, та на нього покладені обов`язки передбачені ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально- виконавчу інспекцію.

Згідно вироку в кінці лютого 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на території садового товариства «Караван» в с.Молодова, Вовчанського району, Харківської області, дільниця №343, належної ОСОБА_8 , діючи навмисно із корисних мотивів, проник до дачного будинку і таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на загальну вартість 6983 грн.

В кінці травня 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на території садового товариства «Жень Шень» в смт.Старий Салтів, Вовчанського району, Харківської області, дільниця №203, діючи навмисно із корисних мотивів, проник до приміщення підвалу і таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 на суму 2570 грн.

В травні 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на території садового товариства «Висотник» в АДРЕСА_2 , діючи невмисно із корисних мотивів, проник до приміщення гаражу, та викрав майно належне ОСОБА_10 на суму вартістю 3040 грн.

В серпні 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись в домоволодінні по АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_11 , діючи навмисно із корисних мотивів, проник до дачного будинку і таємно викрав та викрав майно належне ОСОБА_11 загальною вартістю 1980 грн.

На початку жовтня 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись на території садового товариства «Фіалка» в с.Молодова, Вовчанського району, Харківської області, дільниця №254,257, належної ОСОБА_12 , діючи навмисно із корисних мотивів, з території домоволодіння, таємно викрав викрав майно належне ОСОБА_12 на загальну суму 193.50 грн.

В серпні 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 маючи умисел на викрадення чужого майна, проник на охоронювану територію автопарку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт», відділення Молодова, розташованого в с.Молодова, Вовчанського району, Харківської області, і таємно викрав майно належне СТОВ «Агросвіт» загальною вартістю 7646.50 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання внаслідок м`якості особі обвинуваченого та тяжкості скоєного ним злочину, а тому просить скасувати вирок та ухвалити новий свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 4 роки позбавлення волі.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 01.10.2015 року яким ОСОБА_13 засуджено за ч.З ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.

При цьому зазначає, що ОСОБА_7 вчинив 5 епізодів тяжких умисних корисливих злочинів та один умисний корисливий злочин середньої тяжкості.

Загальна сума збитків складає 22413 грн.

Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, що характеризує його як суспільно-небезпечну особу, а відтак виправлення його без ізоляції від суспільства є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_14 , ячкий заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_15 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно ст.66 КК України, суд визнав те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному злочині.

Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином розмір та вид покарання за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, призначений ОСОБА_7 , та остаточно за ч.4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі є достатнім, а відтак здатен досягти мети покарання, визначеній ст.. 50 КК Укрїани.

Можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції обґрунтував тим, що врахував ступінь тяжкості та всі обставини вчиненого злочину, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття.

Погоджуючись із висновком суду щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що цивільні позови жодним потерпілих заявлено не було, що свідчить про відсутність в них претензій до обвинуваченого.

Також, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання колегія суддів звертає увагу і на наступне.

За майже п`ять років, які минули з для ухвалення останнього вироку щодо ОСОБА_7 , даних про те що він вчинив новий злочин, або іншим чином дискредитував себе матеріали провадження не містять.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що пост кримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про те, що звільнення від відбування покарання, яке застосував суд першої інстанції вже привело до позитивних змін в його особистості та створило в нього готовність до стабільної самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, яку він демонструє вже тривалий з моменту ухвалення щодо нього вироку.

Наведені обставини свідчать про правильність висновку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий Судді