Справа № 946/1870/20
Провадження № 1-кс/946/579/20
УХВАЛА

27 березня 2020 року слідчий суддя Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного у проведенні процесуальної дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного у проведенні процесуальної дії, якою скаржник просить скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_2 від 25.03.2020 року, яка винесена слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000113, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2020 року прийнято самовідвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 та скаргу ОСОБА_2 на постанову про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного у проведенні процесуальної дії, направлено до канцелярії Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 27.03.2020 року вищезазначене клопотання розподілено на слідчого суддю Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_2 підозрюється у тому, що 19.01.2020 р. близько 18:30 годині біля кафе «Кораблик», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Фортецька, 2-п, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК, відносно ОСОБА_5 .

За вказаним повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення №0000113 за ознаками ч. 4 ст. 296 КК України.

13.02.2020 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

24.03.2020 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 з клопотанням про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні (у порядку п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України).

Постановою слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 25.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_2 щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0000113.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, скаржник оскаржив її до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язанні заявити самовідвід.

Також слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 5 ст. 9 КПК, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як встановлено слідчим суддею, потерпілий у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 , який працює суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Хоча потерпілий у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не є родичем слідчого судді ОСОБА_1 , однак та обставина, що він є родичем іншого судді, який працює тривалий час разом із слідчим суддею ОСОБА_1 може за об`єктивним критерієм викликати недовіру не тільки у підозрюваного ОСОБА_2 , а й у стороннього спостерігача, а тому зазначена практика Європейського суду з прав людини має бути застосована у даному кримінальному провадженні. Що зокрема вбачається із поданих потерпілим та долучених до клопотання матеріалів.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що у зв`язку із заявленням суддею ОСОБА_1 самовідводу, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайоннного суду Одеської області ОСОБА_1 від 16.03.2020 року клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_2 , направлено до канцелярії Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

До того ж в рамках клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_2 , стороною захисту було подано з зазначених вище підстав заяви про відвід всім слідчим суддям Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, у тому числі слідчому судді ОСОБА_1 та усі слідчі судді були відведені від розгляду відповідного клопотання в рамках зазначеного кримінального провадження.

18.03.2020 року за вих. №946/884/20/4168/2020 матеріали клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_2 направлено до Одеського апеляційного суду.

Враховуючи викладене та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаної скарги, слідчий суддя дійшов висновку про те, що під час розгляду даної скарги слідчим суддею ОСОБА_1 у сторонніх спостерігачів та учасників кримінального провадження є об`єктивно обґрунтовані підстави вважати, що родинні стосунки між потерпілим та одним із суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області можуть позначитися на безсторонності інших суддів цього ж суду, у тому числі і на слідчого суддю ОСОБА_1 . Вказане є об`єктивним критерієм недотримання безсторонності суду, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовно підриває довіру, як суди повинні вселяти в громадкість у демократичному суспільстві.

Таким чином, є доцільним прийняти самовідвід слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.35, 75-82 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Прийняти самовідвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Скаргу ОСОБА_2 на постанову про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного у проведенні процесуальної дії, направити до канцелярії Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1