СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2227/20
ун. № 759/6565/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні № 0001732 від 01.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту, в якому просить накласти арешт на: 10 моніторів сірого кольору, 9 системних блоків, 10 клавіатур до ПК, 13 оптичних мишей, 10 відео камер, 2 апарати для перевірки грошей, 1 апарат для друку чеків, підсилювач звуку, 5 відео камер, гроші в сумі 39 грн, дроти до ПК, мобільний телефон марки «Самсунг», чорнові записи та пластикові карти. В обґрунтування клопотання зазначає, що 22.04.2020 в ході проведення огляду за адресою: м. Київ, пр.Перемоги, 114/2 в приміщенні що перебуває в оренді ТОВ «ЛОТО-ПЛЮС» код 42059580, директором якого є ОСОБА_5 , було виявлено та в подальшому вилучено 10 моніторів сірого кольору, 9 системних блоків, а також інші предмети, що зберегли на собі сліди злочину, а саме: 10 клавіатур до ПК, 13 оптичних мишей, 10 відео камер, 2 апарати для перевірки грошей, 1 апарат для друку чеків, підсилювач звуку, 5 відео камер, гроші в сумі 39 грн, дроти до ПК, мобільний телефон марки «Самсунг», чорнові записи та пластикові карти. У зв`язку з тим, що вказане майно не можливо використати як речові докази в кримінальному провадженні № 0001732 від 01.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, а також. З метою проведення відповідних судових експертиз, слідчий звернувся з вказаним клопотанням.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, з огляду на урахуванням необхідності дотримання загальнодержавних протиепідемічних заходів просив розгляд проводити у його відсутність.

Про розгляд клопотання також був повідомлений власник вилученого майна. Представник власника направив до суду клопотання, в якому просив у задоволенні клопотання відмовити, розгляд проводити у відсутність представника власника. Обгрунтовуючи свої заперечення, представник зазначив, що основним видом діяльності ТОВ «ЛОТО-Плюс» є оренда приміщень та зберігання залишків комп`ютерної техніки і меблів. Відтак, тимчасово вилучене майно не підпадає під ознаки ч.2 ст. 167 КПК України. Враховуючи зазначене, а також, з огляду на вимоги с.2 ст. 168 КПК України, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0001732 від 01.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21.04.2020, в ході проведення огляду за адресою: м. Київ, пр.Перемоги, 114/2 було виявлено та в подальшому вилучено 10 моніторів сірого кольору, 9 системних блоків, а також інші предмети, що зберегли на собі сліди злочину, а саме: 10 клавіатур до ПК, 13 оптичних мишей, 10 відео камер, 2 апарати для перевірки грошей, 1 апарат для друку чеків, підсилювач звуку, 5 відео камер, гроші в сумі 39 грн, дроти до ПК, мобільний телефон марки «Самсунг», чорнові записи та пластикові карти.

Відповідно до договору суборенди приміщення №б/н від 10.04.2020, нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, пр.Перемоги, 114/2 перебуває в користуванні ТОВ «ЛОТО-ПЛЮС», директором якого є ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При оцінюванні правових підстав для арешту майна, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Водночас, до клопотання не додано документів, на підставі яких було проведено огляд у володінні вказаної особи.

Окрім того, оцінюючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слід зазначити про відсутність у доданих до матеріалів клопотання рішення слідчого про визнання вказаного майна у якості речового доказу, так само, як і відсутність у матеріалах клопотання інформації щодо призначення експертиз відносно вилученого майна.

Так, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1