Справа № 308/2632/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, відомості про яке 12.03.2020 року внесені до ЄРДР за №0000066, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.3 ст.146, ч.2 ст.147, ч.2 ст.194, ст..257, ч.ч.2,3 ст.258, ч.ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.ч1,2,4 ст.345 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066 від 12.03.2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч.2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст. 258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст. 279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч. ч. 1, 2, 4 ст. 345 КК України.

Вказане кримінальне провадження виділено з кримінального провадження № 0001389 від 31.05.2016 за фактами створення банди з числа представників Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху «Правий сектор» та вчинення у її складі низки злочинів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2014 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 створили банду з метою вчинення злочинів корисливої та насильницької спрямованості. При цьому ОСОБА_5 взяв активну участь у формуванні банди, розробляв її цілі та завдання, принципи побудови та діяльності, а також безпосередньо брав участь у вчиненні злочинів.

До складу групи постійно входили, крім нього, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Епізодично, з урахуванням вчинення конкретних злочинів, до складу банди приєднувались ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші невстановлені слідством особи.

Для озброєння банди ОСОБА_5 та інші організатори банди з невстановлених слідством джерел, за рахунок коштів, отриманих від злочинної діяльності, незаконно набували самостійно та організували набуття учасниками банди різної бойової вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу. Також члени банди набували зброю безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Керуючи бандою, ОСОБА_5 та інші її організатори також самостійно придбали без передбаченого законом дозволу та достовірно знали про наявність в організованій групі різної вогнепальної бойової зброї, боєприпасів та вибухових речовин, які складали загальну власність банди та особисто здійснювали носіння та зберігання цієї зброї, бойових припасів та вибухових речовин.

З метою подальшого вчинення злочинів співорганізаторами і членами банди придбано автоматичну та іншу заборонену законодавством України для вільного обігу і використання зброю, а також транспортні засоби, що не мали реєстрації або мали іноземну реєстрацію, у зв`язку з чим не мали законних підстав знаходитись і використовуватись в Україні. Так, за невстановлених слідством обставин членами групи придбано на території України, у тому числі в зоні проведення антитерористичної операції на сході України (далі, АТО) вогнепальну зброю автомати «МШ», «АК» різних модифікацій (у тому числі «Вулкан-Т», «АКМ», «АКСУ», «Вулкан-ТК»), кулемети «ПК» різних модифікацій (у тому числі «ПКМ»), гвинтівки «СВД», пістолети-кулемети «Скорпіон», пістолети «ПМ», боєприпаси до неї - патрони для військової (у тому числі, з кулями бронебійно-запалюючої дії) та мисливської зброї, а також гранати осколкової (РГД-5, Ф-1; РГО; РГН) та світло-звукової дії, гранатомети «РПГ-22», «РПГ-26», оптичні приціли, радіостанції, штик-ножі. Крім того, у вказаний період часу члени групи придбали мисливську вогнепальну зброю карабіни «Форт» (моделей «201», «202» та інших), «Вепр», «Тигр», гвинтівки «Сайга» та «Орсіс», частину з яких переробили для ведення автоматичного вогню.

Для прикриття злочинної діяльності вказаними особами використовувалась патріотична символіка, а з метою відвернення уваги від фактичної злочинної спрямованості діяльності організації і створення їй позитивного іміджу у суспільстві наголошувалось на окремих фактах епізодичної участі окремих членів Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху (далі, ДУК ВПР) «Правий сектор» в проведенні АТО. При цьому, відповідно до наданої командуванням Сухопутних військ Збройних сил України інформації, жоден з членів створеної банди не виконував бойових наказів командування та не приймав участі у зареєстрованих бойових зіткненнях. Фактично, перебування у зоні АТО використовувалось членами банди виключно для пошуку та придбання зброї, а також для переховування від правоохоронних органів та органів військового правопорядку, у тому числі від розшуку у зв`язку з ухиленням від призову на військову службу.

У подальшому, з урахуванням викладеного, з метою штучної легалізації та одержання доступу до зброї і міст її знаходження, у тому числі у зоні проведення антитерористичної операції на сході України, вказана вище банда була структурована, як один з підрозділів Добровольчого українського корпусу військово-політичного руху (далі, ДУК ВПР) «Правий сектор», та організаційно визначена як 1-й запасний батальйон ДУК ВПР «Правий Сектор».

Члени банди з метою привернення уваги до своєї діяльності та залучення до групи нових членів, а також для створення позитивного іміджу і відвернення уваги суспільства від вчинюваних злочинів, поширювали в засобах масової інформації відомості про 1-го запасний батальйон ДУК ВПР «Правий Сектор», здійснювали масові заходи від імені вказаної організації.

Протягом 2014 - 2015 років учасниками створеної банди, до складу якої входив ОСОБА_5 , з використанням заздалегідь підготованих за вказаних вище обставин засобів (вогнепальної зброї, військового обмундирування і спорядження, транспортних засобів та засобів зв`язку) скоєно низку умисних злочинів на території Закарпатської та інших областей. Так, членами банди 22.02.2014 здійснено напад на начальника МП «Чоп» Закарпатської митниці ОСОБА_19 , якому спричинено тілесні ушкодження; 20.03.2014 - напад на заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_20 , якому також спричинено тілесні ушкодження; 24.03.2014 - пограбування бази відпочинку «Ведмежа діброва» у Воловецькому районі Закарпатської області, в ході якого пострілами з автоматичної зброї спричинено пошкодження автомобілю «Хюндай» УМВС України в Закарпатській області; 19.06.2014 - напад на ТОВ «Роял-лото» у м. Ужгороді, пов`язаний з спричиненням значної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна товариства; 05.12.2014 - захоплення приміщення Ужгородського національного університету з метою отримання протиправної вигоди від усунення та зміни керівництва закладом; 03.02.2015 протиправне затримання та позбавлення волі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; 24.06.2015 - напад на інспекторів ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Закарпатській області з метою унеможливлення затримання останніми вантажного автомобілю, водій якого вчинив порушення правил дорожнього руху; 11.07.2015 - терористичний акт, захоплення неповнолітнього заручника та низку інших злочинів у м.Мукачево.

Протягом 2014 - 2015 років також здійснювалось протиправне придбання, перевезення вогнепальної зброї з території проведення антитерористичної операції до місць дислокації банди на території Закарпатської області, а також зберігання цієї зброї.

Так, тільки 11.07.2015 в ході обстрілу з використанням автоматичної зброї, ручних гранатометів та гранат зазначеними вище особами знищено службові автомобілі - Мукачівського МВ УМВС України «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », УДАІ УМВС України в Закарпатській області «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », які повністю згоріли на місці події, а також частково пошкоджено службові автомобілі Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - «ГАЗ 33213», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_5 », «Богдан - ISUZU А-09212», державний реєстраційний номер « НОМЕР_6 », а також службовий автомобіль НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області «Хюндай», державний реєстраційний номер « НОМЕР_7 », та інші автомобілі УМВС України в Закарпатській області.

За результатами вчиненої членами банди стрілянини тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості отримали 7 працівників правоохоронних органів та тяжкі тілесні ушкодження отримала 1 цивільна особа. Крім того, легкі тілесні ушкодження отримав 1 працівник правоохоронних органів та 3 цивільні особи. Також, від уражень кулями та осколками гранат спричинено матеріальної шкоди 6 мешканцям прилеглих будинків та власникам 3 транспортних засобів. Ураження кулями та осколками гранат також спричинено майну АЗС «Народна», інших автозаправочних станцій, автосалонів та магазинів, розташованих на трасі «Київ-Чоп». Всього внаслідок вказаного злочину спричинено матеріальної шкоди на суму понад 10 млн.грн.

23.05.2016 оголошено підозру ОСОБА_5 , при цьому, вручити йому письмове повідомлення про підозру не виявилось можливим у зв`язку з невстановленням місця знаходження, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

12.03.2020 року, на підставі ухвали Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області, громадянина ОСОБА_5 було затримано та вручено повідомлення про підозру.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч.3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч. 2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст.258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст.279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч.ч.1, 2, 4 ст. 345 КК України, у тому числі особливо тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, що саме по собі може спонукати останнього до вчинення дій спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та приховування майна, яке підлягає конфіскації. З огляду на викладене, в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити новий умисний злочин.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються додатковими доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: висновками судових експертиз (судово-медичних, судово-балістичних та інших); протоколами допитів свідків; іншими доказами зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого, зокрема ст. 258 КК України. Одночасно із цим, ОСОБА_5 досить довгий період часу переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинені ним протиправні діяння, у зв`язку із цим він був оголошений в розшук.
В зв`язку з вищевикладеним, сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб, з метою недопущення вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, використовуючи свій майновий стан, соціальні зв`язки та статус у організації радикальної спрямованості, а також недопущення вчинення підозрюваним інших умисних кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задоволити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинення інших злочинів, знищити, спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного клопотання та просив обрати його підзахисному менш суворий запобіжний захід. Зазначив, що ризики передбачені ст.177 КПК України відсутні, оскільки ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інший злочин, впливати на свідків чи перешкоджати встановленню істини по справі. Вважає підозру необґрунтованою, а ризики вказані слідчим таким, що не підтверджуються жодними доказами. У зв`язку з чим, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного клопотання, оскільки зазначив, що не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до не раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч.2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст. 258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст. 279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч. ч. 1, 2, 4 ст. 345 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочини за ч.2 ст.147, ст..257, ч.2,3 ст.258, ч.4 ст.187, ч.4 ст.345 Кримінального кодексу України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР від 12.03.2020 року, повідомленням про підозру від 23.05.2016 року, протоколом затримання підозрюваного від 12.03.2020 року, протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 2015 року, протоколом огляду від 19.05.2015 року та іншими матеріалами зібраними в ході досудового розслідування.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами. З матеріалів, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя особи, які характеризуються значною суспільною небезпекою, та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованих злочинів та особа підозрюваного є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправдане в тому випадку, якщо є конкретні ознаки реальної необхідності охорони інтересів суспільства.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити новий умисний злочин, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, суд також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не одружений, відсутні міцні соціальні зв"язки, тривалий час, у тому числі після оголошення його у розшук у 2016 року переховувався від органів слідства, злочини вчинені ним характеризуються застосуванням насильства та погрозою застосування такого із використанням зброї у групі осіб та те, що на даний час на волі перебувають інші співучасники злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 ..

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1,258-2585,260,261 Кримінального кодексу України.

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу, що неможливим є застосування більш м`якого запобіжного заходу, так само як визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст.125; ч. 2 ст. 129; ч.3 ст. 146; ч. 2 ст. 147; ч. 2 ст. 194; ст. 257; ч. ч. 2, 3 ст.258; ч. ч. 1, 2 ст.263; ч. 1 ст.279; ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 342; ч. 1 ст. 343; ч.ч.1, 2, 4 ст. 345 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, як встановлено в ході розгляду даного клопотання, строк досудового розслідування закінчується 16.03.2020 року, а тому з метою дотримання прав та свобод підозрюваного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід застосувати в межах вказаного строку.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .

Посилання захисника на необґрунтованість підозри суд відхиляє, оскільки на даному етапі кримінального провадження, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у поданні слідчого.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваним ОСОБА_5 вчинено злочини із застосуванням насильства.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а також те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задоволити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.3 ст.146, ч.2 ст.147, ч.2 ст.194, ст..257, ч.ч.2,3 ст.258, ч.ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.ч1,2,4 ст.345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15 год. 20 хв., 16 березня 2020 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 год. 20 хв., 12 березня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1