Справа № 174/351/20
н/п 1-кп/174/74/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірськийміський суд Дніпропетровськоїобласті в складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження за № 0000109 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Миколаївка Царичанського району Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.04.2001 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 140 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Вирок вступив в закону силу 17.04.2001 року;
- 16.06.2003 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України, приєднано 6 місяців по вироку від. 10.04.2001 року, до відбуття 3 роки 6 місяців. Вирок вступив закону силу 16.07.2003 року;
- 02.12.2009 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Вирок вступив в закону силу 21.01.2010 року;
- 02.07.2010 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто по вироку Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 02.12.2009 до відбуття 2 роки 1 місяць. Вирок вступив в закону силу 19.08.2010 року;
- 07.06.2013 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Вирок вступив в закону силу 08.07.2013 року;
- 10.11.2017 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на1 рік, відповідно до ст. 71 КК України, приєднано частково не відбуте покарання по вироку Баглійського районного суду від 07.06.2013 року, до відбуття 1 рік 1 місяць. Вирок вступив в закону силу 11.12.2017 року;
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 23.03.2020 близько 03.30 год. знаходився біля магазину «Олена» по вул. Варена буд. 36 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де у ході спілкування з раніше не знайомою ОСОБА_6 , у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння мобільним телефоном останньої марки «Huawei Р30 lite» синього кольору, шляхом обману.
У той же день, тобто 23.03.2020, близько 03.35 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час розмови з ОСОБА_6 , шляхом повідомлення неправдивих відомостей та оманливих умов, попрохав ОСОБА_6 , дати йому належний останній мобільний телефон начебто для здійснення телефонного дзвінка для виклику таксі, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний телефон потерпілій. У свою чергу ОСОБА_6 , розраховуючи на правдивість отриманих відомостей, будучи впевненою в тому, що ОСОБА_4 виконає свою обіцянку та поверне їй телефон, передала ОСОБА_4 , свій мобільний телефон марки «Huawei Р30 lite» синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , вартістю 4 199,3 грн. Після цього ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману вищевказаним мобільним телефоном, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , пояснив, що він щиро кається, вину визнає повністю, не заперечує фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, не заперечує з приводу розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК України.
Також пояснив, що 23.03.2020, близько 03.35 год., біля магазину «Олена» в м. Вільногірську Дніпропетровської області він попросив у потерпілої її мобільний телефон начебто для здійснення телефонного дзвінка для виклику таксі, вона надала йому телефон Huawei синього кольору, однак він не зателефонував, а скориставшись тим, що вона відволіклася, вирішив не повертати телефон і пішов.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності, проти розгляду згідно ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 ,щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При визначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, обставини які обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.2020 року, в реєстрі у лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше судимий, судимість не знята і не погашена, офіційно не працює, характеризується за місцем проживання посередньо.

Відповідно до досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, складеної представником ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Враховуючи питання особистості обвинуваченого та його життєдіяльності, орган пробації прийшов до висновку, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,передбачені ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Враховуючи, ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зважаючи на відсутність збитків від вчиненого злочину, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статі, яка інкримінована обвинуваченому.

По цьому кримінальному провадженню до вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого обранню не підлягає.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України. Мобільний телефон «Huawei Р30 lite» синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 (квитанція № 607) слід повернути потерпілій.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання 26.03.2020 року.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «Huawei Р30 lite» синього кольору, повернути потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1