справа № 359/880/20
провадження 1-кс/359/328/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі з технічною відеофіксацією клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП у Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженню №0000215 від 27.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Генічеського району Херсонської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , ніде не працюючого, громадянина України, українця, неодружений, раніше неодноразово судимого, останнього разу 02.10.2008 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 та ч.3 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна,,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як слідує із клопотання слідчого, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, перебуваючи на волі та, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за таких обставин.

27.01.2020 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в електропотязі сполученням «Гребінка-Київ», познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким виникли приятельські відносини, та вони разом продовжили подорож до міста Києва. Того ж дня, в даному електропотязі «Гребінка-Київ» ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приблизно о 17:15 познайомилися з іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким виникли приятельські відносини та вони разом продовжили подорож до міста Києва.

Під час подорожі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вирішили пригостити алкогольними напоями ОСОБА_8 та запропонували йому до них приєднатися, на що останній погодився. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, які вони купували у вагоні електропотяга, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 побачили гаманець з грошовими коштами у ОСОБА_8 , після чого у останніх виник злочинний умисел на відкрите заволодіння гаманцем з грошовими коштами належними ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на вчинення відкритого заволодіння гаманцем з грошовими коштами, належними ОСОБА_8 , та розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повинні були створити конфліктну ситуацію з ОСОБА_8 та запропонувати йому вийти на станції залізничного вокзалу у місті Бориспіль Київської області для подальшого вирішення конфлікту, в ході якого ОСОБА_7 повинен схопити ОСОБА_8 за руки та завести за спину, чим унеможливити опір останнього. В цей же час, згідно з розподілом злочинних ролей, ОСОБА_4 повинен забрати гаманець з грошовими коштами з кишені куртки, після чого з викраденим майном швидко втекти з місця вчинення злочину.

Одразу після узгодження такого спільного злочинного наміру ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , штучно створили конфлікт з ОСОБА_8 , після чого запропонували йому вийти на станції вокзалу в місті Бориспіль, для подальшого розбору, на що він погодився. Зійшовши з вагону електропотяга разом на станції вокзалу в м. Бориспіль, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вийшли з центрального входу вокзалу на привокзальну площу та відійшли вліво від входу на відстань приблизно 15 метрів. Далі, перебуваючи на вищевказаному місці, діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно та повторно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 раптово схватив ОСОБА_8 за руки та повалив його на землю, чим унеможливив опір останнього, в цей момент ОСОБА_4 почав наносити удари своїми кулаками в обличчя та тулуб ОСОБА_8 , тим самим не давши змоги останньому чинити опір, після чого розірвавши зовнішню ліву кишеню куртки ОСОБА_8 , відкрито заволодів гаманцем з грошовими коштами в сумі 400 грн. останнього, в якому також знаходилися паспорт громадянина України на його ім`я та на ім`я його співмешканки ОСОБА_9 , і банківські карти.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , завдавши тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , залишили місце події та направився поміж будинками до магазину «АТБ», що знаходиться за адресою: вул. Головатого, 87, м. Бориспіль, Київська обл.. Отриманими грошовими коштами у загальній сумі 400 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд.

У результаті відкритого викрадення майна ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн.

27 січня 2020 року ОСОБА_4 , в порядку передбаченому ст. 208 КПК України, затримано за вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

28 січня 2020 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як зазначено в клопотанні, причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Орган досудового розслідування стверджує, що вході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, будучи усвідомленим про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі; може вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин), оскільки не має постійної роботи та джерела заробітку, та засобів для постійного проживання, а також має не зняту та не погашену в передбаченому законом судимість за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та наполягає на його задоволенні.

Адвокат ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_4 заперечують проти задоволення клопотання, вважаючи, що підозрюваному можливо обрати менш суворий запобіжний захід.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши документи, приєднані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

За правилом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Встановлено, що 27.01.2020 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи разом із ОСОБА_7 , створили конфлікт з ОСОБА_8 , після чого вийшли на станції вокзалу в місті Бориспіль та діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно та повторно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та відкрито заволоділи його гаманцем з грошовими коштами в сумі 400 грн.

27 січня 2020 року ОСОБА_4 , в порядку передбаченому ст. 208 КПК України, затримано за вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

28 січня 2020 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 , підтверджується протоколом огляду місця події (15-18), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 (19-21), протоколом огляду (24-26), протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 (27-29), протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 (30-32), протоколом проведення слідчого експерименту (33-34), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (35-39), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (40-44), протоколом затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину (49-34), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28 січня 2020 року, який зізнався у вчиненні злочину разом із ОСОБА_7 відносно потерпілого ОСОБА_8 (60-62), протоколом затримання ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину (63-66), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28 січня 2020 року (76-78).

З огляду на це слідчий суддя дійшов переконання, що в ході досудового розслідування зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Підозрюваний ОСОБА_4 , може ухилятися від органу досудового розслідування, суду оскільки має не погашену, в порядку передбаченому чинним законодавством України, судимість, так як неодноразово раніше судимий останній раз 02.10.2008 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 до 5 років позбавлення, за ч. 3 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно до відбування покарання призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є власністю засудженого. На підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано покарання відбуте повністю за попереднім вироком Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2006 по ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 27 п. 5 ст. 358 КК України і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 9 місяців 12 днів з конфіскацією всього майна яке є власністю засудженого, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_4 проживає за межами Київської області, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), має не погашену в порядку передбаченому чинним законодавством судимість, тому є підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини).

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Тримання ОСОБА_4 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку. Безумовно, досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

З огляду на це слідчий суддя вважає за необхідним обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання його під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 192-194, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУ НП у Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженню №0000215 від 27.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вікторівка Генічеського району Херсонської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , ніде не працюючому, громадянину України, українцю, неодруженому, раніше неодноразово судимому, останнього разу 02.10.2008 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 та ч.3 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 28.03.2020 року включно, та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 18.18 години 27 січня 2020р.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1