Справа № 132/12/20
Провадження №1-кп/132/3/20
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
04.03.2020р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 132/12/20, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494 від 16.10.2019р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комунарівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, учня 7-го класу Іванівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Калинівської районної ради, інваліда з дитинства, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 16.10.2019р. біля 16год.30хв., перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , побачивши гроші, що лежали під пакетом на столі, розташованому у веранді, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи таємно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, підійшов до столу на якому знаходились гроші потерпілої ОСОБА_11 . Після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку 722грн. В подальшому викраденими коштами ОСОБА_12 розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 722 грн.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно умисно викрав грошові кошти в розмірі 722грн., за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, матеріальний претензій до неповнолітнього обвинуваченого не має, просить до останнього застосувати покарання не пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення усвідомив скоєне, змінив свою поведінку на краще, став належним чином відноситись до навчання, надає необхіднудопомогу в домашніх справах, соромиться свого вчинку та завіряє, що такого більше ніколи не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність неповнолітнього ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем навчання та проживання характеризується загалом позитивно, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає, вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику неповнолітнього обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, підготовленої провідним інспектором Калинівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_14 , суд бере до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, думку щодо можливості виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_12 згідно ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_13 , обґрунтовуючи його тим, що неповнолітній обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду, крім того підлягають врахуванню і ті обставини, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його законний представник ОСОБА_13 підтримали дане клопотання, при цьому остання пояснила, що зможе забезпечити належну поведінку сина та здійснити за ним контроль.

Прокурор ОСОБА_16 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення поданого клопотання, вважала за можливе застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 примусовий захід виховного характеру, визначений у п.3 ч.2 ст.105 КК України, а саме у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_13 строком на 1 рік.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_17 та представник уповноваженого підрозділу органу Національної поліції ОСОБА_18 , підтримали думку прокурора.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх», вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 та 105 КК України.

За ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі, згідно ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку, і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюються судом, який їх призначає /ч.3 ст.105 КК України/.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, зазначеним в постанові його Пленуму від 15.05.2006р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. … Обмеження у часі застосування примусових заходів виховного характеру стосується таких примусових заходів виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, та направлення неповнолітніх до спеціальних навчально-виховних установ. … Нагляд батьків над неповнолітнім має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Суд погоджується із позицією прокурора, та вважає за можливе на підставі ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_12 від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, визначеного у п.3 ч.2 ст.105 КК України, у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_13 строком на 1 рік.
Заходи забезпечення кримінального провадження як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи, відносно обвинуваченого ОСОБА_12 у вигляді обрання запобіжного заходу не застосовувались.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду в рамках цього кримінального провадження потерпілою ОСОБА_11 не пред`являвся.

Речові докази та витрати за залучення експертів в справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст.349, 368, 370, 374, 484, 485, 493, 498 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_19 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнити його від покарання, застосувавши примусовий західвиховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_13 строком на 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення об ставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: