Номер провадження: 11-кп/813/198/20
Номер справи місцевого суду: 522/3250/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 у кримінальному провадженні №0003647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2016, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Октємберян Вірменія, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, не заміжньої, в силу ст. 89 КК України не має судимості, зареєстрованої та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Рені Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, раніше судимого:

-23.07.2013 Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.121 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців, зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в с. Бородіно Тарутинського району Одеської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не заміжної, з неповною середньою освітою, раніше судимої:

-12.03.2004 Тарутинським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.,

-27.01.2010 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік;

проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в м. Пенджикент Ленінобадської обасті Таджикістану, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, з середньою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , та проживала за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 продовжено строки тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 днів, тобто до 10.01.2020.

Відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу на менш суворий вид запобіжного заходу.

Рішення судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені інкримінованих їм злочинів та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених в клопотанні прокурором в судовому засіданні, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також прокурором доведена неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Ухвала районного суду відносно ОСОБА_13 не оскаржується.

У своїх апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просять оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до них запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважають, що ухвала суду є незаконною, оскільки припущення прокурора, що обвинувачені можуть здійснити дій, передбаченні ч. 1 ст. 177 КК України, є необґрунтованими, а тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути підставою для тримання їх під вартою.

Вказують, що стороною обвинувачення не надано обґрунтованих доказів на підтвердження їх вини та обвинувачення відносно них будується на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що заявлені у клопотанні прокурором ризики є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки відсутні обґрунтовані обставини, які б свідчили про те, що такі ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Звертають увагу на те, що їм не було вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою та суд при розгляді оскарженого клопотання не взяв до уваги обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, а саме: наявність міцних соціальних зв`язків та стан здоров`я обвинувачених.

Заперечення на апеляційні скарги.
Не погоджуючись з вимогами апеляційних скарг, прокурор подав на них заперечення, в яких зазначає, що оскаржена ухвала є законною, вмотивованою та обґрунтованою, апеляційні скарги не підлягають задоволенню, при цьому зазначив, що оскаржена ухвала виконана та втратила свою чинність, так як обвинуваченим ухвалою районного суду від 08.01.2020 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.03.2020.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Мотивуючи неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочинів, які ставляться у провину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 стороною обвинувачення, існування ризиків можливого переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення та суворість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими, дані про особи обвинувачених та існуючі ризики, які на момент продовження строку тримання під вартою не зменшились.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинувачених утриманців не підтверджуються жодними доказами, тому не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом при прийнятті рішення по суті апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про необхідність залишення оскарженої ухвали без змін, апеляційний суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не заміжні, не працевлаштовані та не мають офіційних джерел для існування, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків, а внаслідок злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, настала смерть потерпілих.

Апеляційним судом також враховується, що згідно з поясненнями учасників апеляційного провадження у провадженні іншого місцевого суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 раніше судима за вчинення умисних корисливих злочинів, ОСОБА_7 раніше судима за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які погашена у встановленому законом порядку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обвинувачення у вчинені ним тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, необхідності продовження судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинувачених від суду, впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які на думку колегії суддів потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження.

Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , пояснень сторони захисту та прокурора свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час. Протягом цього часу обвинувачені тримаються під вартою, але судовий розгляд не завершений.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін. При цьому апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0003647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2016, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 про продовження строку тримання під вартою, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2

ст. 15 п. п. 1, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,у кримінальному провадженні №0003647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2016, залишити без змін.

Звернути увагу колегії суддів районного суду на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, при розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні №0003647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2016, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2

ст. 15 п. п. 1, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4