Ухвала
Іменем України
27 січня 2020 р.

м. Київ

провадження № 51-4747 зно 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, направлено з Овідіопольського районного суду Одеської області до Оболонського районного суду м. Києва.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового рішення.

За змістом заяви він просить скасувати ухвалу Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року та постановити нову, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити на розгляді у Овідіопольському районному суді Одеської області.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за заявою обвинуваченого ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження, з огляду на таке.

Для вирішення питання, які судові рішення можуть бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами Суд звертається до загальних принципів, що визначають кримінальний процес.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).

Системне тлумачення глави 34 КПК у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:

«штучне створення або підроблення доказів…, на яких ґрунтується вирок»;

«скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

«інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали».

Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Таким чином, Суд робить висновок, що за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише судові рішення по суті кримінального обвинувачення, що набрали законної сили, у випадку, коли кримінальне провадження закінчено і рішення стали остаточними.

Враховуючи системний аналіз змісту глави 34 КПК України та загальні засади кримінального провадження, Суд вважає, що кримінальне провадження за нововиявленими обставинами являє собою форму перегляду рішень суддів, які набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних провадженнях. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадках, коли вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту. Аналіз нововиявлених обставин, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 459 КПК України, надає можливість визначити, що жодна з таких обставин не може бути зафіксована ухвалою Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Ухвала Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого, не закінчує розгляд справи, тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження, і таким чином, Суд вважає, що таке формулювання дає повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.

З огляду на викладене, слід відмовити у відкритті провадження за заявою обвинуваченого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року.

З цих підстав та керуючись ст. 464 КПК України Суд постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою обвинуваченого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3