Справа № 495/637/20
Номер провадження 1-кп/495/89/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0002809 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм КП «Білгород-Дністровська ПСГРБД» одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 18.11.2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись біля КП «Білгород-Дністровська підрядно-спеціалізована госпрозрахункова ремонтно-будівельна дільниця» по вул. Портовій, 26 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно наніс декілька ударів в область обличчя потерпілому ОСОБА_5 , який внаслідок чого отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забитої рани на тлі синця лівої лобно-скроневої області, синців в лівій скроневій ділянці і на правій вушній раковині; щелепно-лицьова травма у вигляді переломів кісток носа, медіальної і передньої стінок лівої верхньощелепної пазухи з розвитком лівостороннього гемо синуса, синців обох очей, садна правої надбрівної дуги, перелому коронки L1 зуба.

Отримані тілесні ушкодження відповідно до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (17.01.1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у судовому засіданні визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом потерпілого, його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дізнався, що потерпілий гуляв з його дружиною. Це його обурило та він вирішив з`ясувати з ним стосунки. Його знайомі знали потерпілого та запросили того до місця його роботи біля РСУ 18.11.2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, по вул. Портовій, 26 в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Під час розмови з потерпілим, будучи обуреним на того, він наніс декілька ударів в область обличчя потерпілого, а після пішов на роботу. У скоєному розкаявся та просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого не визнав в повному обсязі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що дійсно він знайомий з дружиною обвинуваченого. 18.11.2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин його знайомі запросили його приїхати до РСУ для бесіди з обвинуваченим, оскільки той шукав його. Він спочатку відмовився, але потім погодився і поїхав з ними. Вийшовши з машини до нього підійшов обвинувачений та одразу почав його бити в обличчя, поки його не витягнув дорослий чоловік. Все відбувалось по вул. Портовій, 26 в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Потім він поїхав до дому, звідки його забрали до лікарні. Позов підтримав повністю. Щодо покарання, то не заперечував проти призначення покарання у вигляді штрафу, запропонованого прокурором.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.2 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання та позитивну за місцем роботи, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, а саме те, що він має на утриманні малолітню дитину, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його каяття в скоєному.

Враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов, а саме про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду у сумі 4100грн. та моральну шкоду у сумі 20000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у пошкодженні здоров`я.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного та досліджених доказів суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково, а саме у сумі 5000грн.

У частині стягнення майнової шкоди, позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню у повному обсязі так як потерпілим надано до суду докази, а саме копії квитанцій на лікування, в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та на підставі санкцій вказаної статті призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 4100грн. та 5000грн. компенсації моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1