Єдиний унікальний номер 205/2563/20
Провадження № 1-в/205/232/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні у приміщенні ДУ «Дніпровська виправна колонія №89» клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі вимог ч.5 ст. 72 КК України,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДВК №89 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , у якому останній просить зарахувати до призначеного вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 13.09.2014 року по 20.11.2014 року, тобто за період перебування у слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що ухвалою суду ОСОБА_3 було зараховано строк попереднього ув`язнення, а його перебування у слідчому ізоляторі після набрання вироком суду законної сили не підлягає зарахуванню за правилами ст. 72 КК України.

Представник виправної установи у судовому засіданні підтримав думку прокурора та просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали, суд доходить до наступного висновку.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено судом ОСОБА_3 засуджено: 01.07.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 187 ч.3 КК України до покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2014 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2014 року було залишено без змін.

Таким чином, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2014 року набрав законної сили 11.09.2014 року.

Крім того, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2016 року ОСОБА_3 було зараховано за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2014 року строк попереднього ув`язнення з 13.11.2013 року по 11.09.2014 рік включно.

Також, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2014 року ОСОБА_3 було тимчасово, на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, залишено у слідчому ізоляторі №3 м. Дніпропетровська.

Викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного йому вироком суду покарання з моменту затримання до набрання вироком законної сили, а отже, в цій частині судом порушень прав засудженого не встановлено.

Щодо доводів, викладених у засудженим ОСОБА_3 про необхідність зарахування йому у строк призначеного вироком суду покарання, строк, протягом якого він перебував у слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили і до направлення його для відбування покарання у виправну колонію, згідно правил ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), то суд вважає їх такими, що не узгоджуються із положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Зокрема, частина 1 вищевказаного Закону передбачає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), в строк покарання зараховується строк попереднього ув`язнення з моменту затримання особи до моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, тримання засудженого в слідчому ізоляторі після набрання вироком суду законної сили не підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), а отже, у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі вимог ч.5 ст. 72 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1