Справа № 495/1532/20
№ провадження 1-кс/495/708/2020
УХВАЛА
Про накладання арешту на майно

"13" березня 2020 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
12 березня 2020 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, в якому просить накласти арешт на крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих (інвалідний візок), без номеру, чорного кольору, приналежне комунальному некомерційному підприємству «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, , ліцензія: серія АЕ № 571412 від 01.12.2014 року, адреса: 67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вул. Московська, будинок №1.

В клопотанні слідчого зазначено, що в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені 07.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за наступним фактом: 06.03.2020 року в період часу з 10:00 годин по 10:30 годин невстановлена особа шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги, з приміщення травматологічного відділення КНП "Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня", що розташована по вул. Московській, 1, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, здійснила крадіжку крісла-каталки для іммобілізації та перевезення хворих (інвалідний візок), та зникла в невідомому напрямку.

В ході першочергових слідчих (розшукових) дій, співробітниками оперативного підрозділу було встановлено особу, що ймовірно має безпосереднє відношення до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі, при перевірці встановленої інформації, було проведено огляд тимчасового місця перебування ОСОБА_5 , та в приміщенні господарського призначення розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено крісло-каталку викрадену при вищевказаних обставинах.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно ст. ст. 167, 168 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно п. 1 ч. 2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі наведеного та з метою збереження речового доказу слідчий просить задовольнити клопотання.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, надали заву, відповідно до якої просили клопотання розглянути у їх відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України до ЄРДР внесені відповідні відомості за № 0000416.
Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 10.03.2020 року до матеріалів кримінального провадження № 0000416 в якості речових доказів були долучені крісло-каталка для іммобілізації та перевезення хворих (інвалідний візок) без номеру чорного кольору.
Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення як арешт майна зазначеного у клопотанні є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що вказане майно можливо відчужити, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення речей, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на наступні речові докази: крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих (інвалідний візок), без номеру, чорного кольору, належне комунальному некомерційному підприємству «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, , ліцензія: серія АЕ № 571412 від 01.12.2014 року, адреса: 67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вул. Московська, будинок №1.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.
Слідчий суддя: