В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 936/219/20

Провадження № 1-кп/936/45/2020

02.06.2020 р. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

законний представник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2020 року близько 05.00 години обвинувачений ОСОБА_5 умисно, таємно, переслідуючи користь, з метою заволодіння чужим майном, будучи біля магазину «Вікторія» за адресою: смт. Воловець, вул. Привокзальна, 8, що належить потерпілій ОСОБА_4 , викрав металеву урну (смітник), що знаходилася біля магазину, внаслідок чого заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 510 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у злочині, покаявся.
Потерпіла ОСОБА_4 претензій до обвинуваченого не предявляла, шкода їй відшкодована, викрадена урна повернута, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, законного представника обвинуваченого, котрі просили визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_5 у крадіжці металевого смітника потерпілої ОСОБА_4 доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 статті 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, у відповідності з п.1, п.2 ч.1 ст. 66 КК України, визнав щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання щодо обвинуваченого суд не встановив.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який визнав свою вину у вчиненні злочину, характеризується по місцю проживання посередньо.

На підставі встановлених судом обставин справи, враховуючи вартість незначну викраденого суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.1 статті 185 КК України у виді штрафу.
Ухвалюючи вирок за вчинений злочин суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 15 від 06.02.2020 р. виявляє ознаки стійкого хронічного захворювання, що обмежує його здатність повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч.2 ст. 94 КК України).

Враховуючи викладене суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку по місцю проживання.

Процесуальних витрат у справі немає.

Речовий доказ: металева урна підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_4 .
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, а тому суд визнав, що підстав для застосування такого заходу до набрання вирком законної сили немає.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у злочині передбаченому ч.1 статті 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1, ч.2 статті 94 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку по місцю проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувати.
Речовий доказ: металевий смітник (урну) повернути потерпілій ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1