Справа № 357/7075/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001724 від 18 червня 2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2015 року народження і 2016 року народження, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В:
13 червня 2019 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в підвальному приміщенні по вул. Героїв Небесної сотні 24 в м. Біла Церква Київської області, де проводив ремонтні роботи, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку ручної безпровідної циркулярної пили ТМ «Porter Cable» в комплекті з зарядним пристроєм ТМ «Porter Cable Rapid Charger 20 v litium» та батареєю ТМ «Porter Cable 20 v litium» вартістю 4166 гривень 33 копійки, належної ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 4166 гривень 33 копійки.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст.185 КК України у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, вказані вище, щодо місця, часу, способу, спрямованості умислу та мети при вчиненні злочину. Про вчинене обвинувачений дуже шкодує, просить суд не позбавляти його волі та суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом встановлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст.91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст.84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст.349 КПК України.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Підстав у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Орган пробації у своєму висновку, викладеному у досудовій доповіді, дійшов до висновку про наявність середнього рівня ризику вчинення ОСОБА_3 кримінального злочину. Враховуючи зазначене та наявність обставин, що пом`якшують покарання, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі в його випадку є можливим за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних злочинів. У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації пропонує покласти на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України у виді виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних злочинів засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних злочинів.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч.1 ст.309 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; неофіційно працевлаштований; враховуючи позицію обвинуваченого щодо необхідної міри покарання, просив призначити йому покарання у вигляді штрафу. Крім цього суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся, його поведінку під час та після вчинення злочинного діяння та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.
Процесуальні витрати - відсутні.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень.
Речові докази: ручна безпровідна циркулярна пила ТМ «Porter Cable» в комплекті з зарядним пристроєм ТМ «Porter Cable Rapid Charger 20 v litium» та батареєю ТМ «Porter Cable 20 v litium» - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1