Справа № 487/8631/19
Провадження № 1-кс/487/1120/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 22.11.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за № 0000925 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно виявлене та вилучене 04.02.2020, під час проведення обшуку у квартирі, якою фактично користується ОСОБА_5 та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на банківську карту № НОМЕР_1 , банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту № НОМЕР_7 , технічний паспорт від іноземного автомобіля БМВ 530, номерний знак НОМЕР_8 , пульт від воріт та документи щодо діяльності поліцейського ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладені арешту на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку у квартирі, якою фактично користується ОСОБА_5 та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Незастосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав.

В судовому засіданні слідчий, власник майна, були відсутні. Їх неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Із вказаних матеріалів вбачається, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 22.11.2019 року внесено до ЄРДР за №0000925 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Із матеріалів клопотання, встановлено що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 7 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. З ст. 18 КК, примітки 1 до ст. 364 КК службовою особою правоохоронного органу, у порушення статей 19, 68 Конституції України, статей 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 1. 2, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію», 21.11.2019, приблизно о 00 годинні 54 хвилини, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом здійснення погроз щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Америки ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагав та отримав від останнього неправомірну вигоду матеріального характеру у вигляді грошових коштів у сумі 6000 гривень. Поліцейський взводу № 2 роти № 7 батальйону № 1 УПП ДПП НП України ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця та одержав від громадянин Америки ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) неправомірну вигоду у сумі 6000 гривень, які використав на власний розсуд.
04.02.2020 слідчим за погодженням з процесуальним керівником повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь- якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Того ж дня, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 від 27.01.2020, в період часу з 08 год. 55 хв. по 10 год. 02 хв., слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , проведено обшук у квартирі, якою фактично користується ОСОБА_5 та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів отриманих злочинним шляхом, терміналів мобільного зв`язку, якими користується ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , блокнотів, записників, чорнових записів щодо отримання ними грошових коштів, банківських карток, якими користуються останні, у тому числі банківської картки № НОМЕР_1 , а також інших речей, майна і документів, які зберегли на собі сліди вказаного кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості доказів у кримінальному провадженні.
Під час проведення обшуку ОСОБА_5 добровільно видав банківську карту № НОМЕР_1 . Також, під час проведення обшуку у спальній кімнаті виявлено банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 та банківську карту № НОМЕР_4 .
Крім того, під час проведення обшуку у другій спальній кімнаті виявлено та вилучено банківську карту № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 та банківську карту № НОМЕР_7 , технічний паспорт від іноземного автомобіля БМВ 530, номерний знак НОМЕР_8 , пульт від воріт та документи щодо діяльності поліцейського ОСОБА_5 на 6 арк. Вказані речі та документи виявлені під час обшуку вилучено та поміщено до сейф-пакету № М1004385.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Застосувати, в рамках кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 22.11.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0000925, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно виявлене та вилучене 04.02.2020, під час проведення обшуку у квартирі, якою фактично користується ОСОБА_5 та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на банківську карту № НОМЕР_1 , банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , банківську карту № НОМЕР_5 , банківську карту № НОМЕР_6 , банківську карту № НОМЕР_7 , технічний паспорт від іноземного автомобіля БМВ 530, номерний знак НОМЕР_8 , пульт від воріт та документи щодо діяльності поліцейського ОСОБА_5 .
Визначити місцем подальшого зберігання вказаного майна Слідче управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві за адресою: місто Миколаїв, вулиця Погранична, 9.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1