Провадження № 11-сс/811/1022/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.12.2019, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову слідчого Другого слідчого відділу управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000013 від 16.05.2018,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження за № 0000013 від 16.05.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції, не вдаючись до оцінки проведених слідчим процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні, прийшов до висновку, що слідчий виконуючи імперативну норму п.10 ч.10 ст. 284 КПК України правомірно виніс постанову про закриття кримінального провадження, оскільки пройшло дванадцять місяців з дати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а з матеріалів кримінального провадження вбачається, що нікому не здійснено повідомлення про підозру в даному провадженні, а тому таке підлягало до закриття, оскільки слідчий не звертався з клопотанням про продовження строку досудового розслідування. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що в ході проведення досудового розслідування проведено необхідний обсяг слідчо-розшукових заходів, однак не встановлено достатніх докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а також відсутні об`єктивні дані, у тому числі з урахуванням наявних матеріалів провадження для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні злочину.

Не погоджуючись з зазначеним вище рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції від 16.12.2019, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000013 та зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, в дотриманні імперативного обов`язку внести в ЄРДР ст. ст. 126, 127, 356, 366, 367, 371 КК України.
Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, постановленою з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
Апелянт ОСОБА_6 покликається, що за його заявою від 11.05.2018 було порушено кримінальне провадження № 0000013, оскільки до його будинку 11.05.2018 вдерлися двоє поліцейських ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , побили, закували в кайданки і намагалися викрасти, але їм завадили сусіди. У подальшому цими поліцейськими його було повторно незаконно затримано і на підставі погроз на нього оформили протоколи про адміністративні правопорушення, які змусили його підписати. Такі дії працівників поліції були ним оскаржені до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області. У подальшому справу передали в СБУ, хоча він не заявляв про злочин, який підслідний працівникам СБУ, і ОСОБА_6 викликали для допиту в якості свідка, а не потерпілого. Кримінальне провадження неодноразово закривалося слідчими, але потім ці постанови скасовувалися, як незаконні.
Заявник ОСОБА_6 , який був на початку судового засідання та в усному порядку заявив відвід колегії суддів у супереч вимогам ст. 329 КПК України порушив обов`язки присутніх у залі судового засідання і залишив зал суду без будь-яких пояснень.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечив апеляційні вимоги ОСОБА_6 та наполягав на залишені ухвали слідчого судді першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженні проведено повно, а рішення про закриття цього провадження прийнято правомірно.

Слідчий суддя, обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, зазначив, що дійшов такого висновку на підставі матеріалів скарги та досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за № 0000013 від 16.05.2018, з яких вбачається наступне.

Городоцькою місцевою прокуратурою 16.05.2018 на підставі заяви ОСОБА_6 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 365 КК України.

02.12.2019 слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000013 від 16.05.2018 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування та неповідомленням жодній особі про підозру у вчиненні злочину. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що у ході проведення досудового розслідування проведено необхідний обсяг слідчо-розшукових заходів у ході проведення яких не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а також відсутні об`єктивні дані, у тому числі з урахуванням наявних матеріалів провадження для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні злочину.

Не погоджуючись з постановою слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_6 подав скаргу до суду першої інстанції за підписом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Слідчий суддя розглянув скаргу за участю прокурора та скаржників і з врахування зазначених вище обґрунтувань, не вдаючись до оцінки проведених слідчим процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні, дійшов висновку, що слідчий, виконуючи імперативну норму п.10 ч.10 ст. 284 КПК України, правомірно виніс постанову про закриття кримінального провадження, оскільки пройшло дванадцять місяців з дати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та нікому не було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000013, а тому таке підлягало до закриття, з чим погоджується і колегія суддів.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України злочин передбачений ч.1 ст. 365 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

З Досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження № 0000013 вбачається, що під час досудового розслідування виносилися кілька постанов про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовували і слідчими здійснювались слідчі дії для з`ясування всіх обставин справи, але станом на момент закриття кримінального провадження 02.12.2019 органами досудового розслідування були вичерпані всі можливості для підтвердження чи спростування даних зазначених у заяві ОСОБА_6 від 11.05.2018. Крім того минув строк досудового розслідування, а саме 12 місяців, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і жодній особі не було повідомлено про підозру по даному кримінальному провадженню щодо злочину середньої тяжкості.

Колегія суддів, приходить до висновку, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження дотримано вимог ст.ст. 306, 307 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову слідчого від 02.12.2019 про закриття кримінального провадження № 000013 від 16.05.2018 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: