Житомирський апеляційний суд
Справа №287/367/18-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, якого визнано винним

- за ч. 2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід до набрання вироком законної сили - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 16 години 15 хвилин 24 грудня 2019 року.
Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Матеріали кримінального провадження № 0000264 залишено при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганням при кримінальному провадженні № 287/367/18-к.
встановила:

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , 15 червня 2018 року, о 12 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля приміщення АТ КБ «ПриватБанк», розташованого в м.Олевску по вул.Володимирська, 1, Житомирської області, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: дорожній велосипед, торгової марки «Харківський велосипедний завод», темно-синього кольору, бувшого у використанні, вартістю 2608.20 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши при цьому ОСОБА_9 , майнових збитків на вказану суму.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд у своєму вироку при визначені остаточного покарання ОСОБА_7 , застосував правила ч.1, 2, 4 ст. 70 КК України та шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Одночасно з цим, суд при винесенні вироку не взяв до уваги вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 17.09.2018 стосовно ОСОБА_7 .

Зазначає, що за таких обставин вирок суду стосовно ОСОБА_7 не може вважатись законним, оскільки суд не взяв до уваги докази, які мають істотне значення для висновку суду і тому підлягає скасуванню.

Просить вирок Олевського районного суду від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3 (трьох років) 2 (двох місяців) позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оскаржуються.

Не оскаржується в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Покарання призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України на переконання колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України, доводи прокурора про необхідність посилення покарання за цією статтею в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовані.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, про неправильне застосування судом при призначенні остаточного покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Суд призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 у відповідності з ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року визначив ОСОБА_7 покарання у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі.

Однак, суд першої інстанції визначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання припустився помилки та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки помилково не взяв до уваги вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 17.09.2018 стосовно ОСОБА_7 , за яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі та у якому вже було враховано покарання за вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами прокурора про необхідність скасування вироку та постановлення нового вироку в частині призначення покарання з врахуванням вироку Лугинського районного суду Житомирської області від 17.09.2018 року.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Лугинського районного суду Житомирської області від 17.09.2018 призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: