Справа №574/1276/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/432/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не було враховано обставини кримінального провадження, а саме те, що СФГ «Іскра» вже декілька десятиліть користуються земельною ділянкою, право на оренду якої, на даний час, намагається продати через аукціон Буринська міська рада, що може привести до тяжких наслідків для фермерського господарства.

11 жовтня 2019 року слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області розглянувши клопотання заступника начальника СВ Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_10 , погодженого з начальником Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що слідчим в клопотанні не було доведено наявність шкоди заподіяної СФГ «Іскра» рішенням Буринської міської ради, а більш того внесені дані до ЄРДР не співпадають з диспозицією самої статті ст. 356 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на обґрунтування підозри будь кому. Також, слідчим суддею було зазначено, що в тексті клопотання слідчого йшла мова про СФГ «Іскра», а в прохальній частині мова йшла вже про СФГ «Пікуза».

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, потерпілого ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги прокурора, представника власника майна ОСОБА_9 , який вважав рішення суду законним, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь - якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Розглянувши клопотання слідчого та відмовивши в його задоволенні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання не містить належного обґрунтування та є суперечливим.

Висновки слідчого судді в частині відсутності підстав для накладення арешту на майно, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, Буринське відділення поліції Конотопського відділу поліції ГУ НП в Сумській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 19 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Встановлено, що 19 вересня 2019 року до ЧЧ Буринського ВП ГУ НП в Сумській області надійшов рапорт старшого ДОП Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_11 про те, що ним, під час розгляду матеріалів ЄО 2613 від 17 вересня 2019 року було встановлено, що посадові особи Буринської міської ради своїм рішенням від 25 червня 2019 року незаконно позбавили СФГ «Іскра», головою якого є ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_1 , права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0266, загальною площею 34,5 га, призначеної для ведення селянського фермерського господарства, розташованої не території Воскресенської сільської ради, яка була надана відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії СМ № 000059 від 22 грудня 1996 року.

З матеріалів провадження вбачається, що на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 29 грудня 1995 року за № 119 (а. п. 54), ОСОБА_12 , для ведення селянського (фермерського) господарства, був виданий Державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 34,5 га на території Воскресенської сільської ради (а. п. 55).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. п. 59 - 61) та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а. п. 147) ОСОБА_12 зареєстрував Селянське (Фермерське) господарство «Іскра», СФГ «Іскра» 06 лютого 1996 року.

Відповідно до статутів селянського (фермерського) господарства «Іскра» Буринського району Сумської області від 2001 року (а. п. 130 - 133) та від 2009 року (нова редакція, а. п. 142 - 146), діяльність господарства пов?язана виключно з сільськогосподарським виробництвом, зокрема, вирощуванням, переробкою та реалізацією сільськогосподарської продукції та іншими видами діяльності.

З протоколу № 2 від 05 січня 2006 року зборів Селянського (Фермерського) господарства «Іскра», СФГ «Іскра» (а. п. 140 - 141) вбачається, що новим головою обрано ОСОБА_8 .

Копією наказу Дергеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22 грудня 2018 року підтверджено передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність (а. п. 81), актом приймання передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22 грудня 2018 року (а. п. 82) підтверджено прийняття земель із державної у комунальну власність, а із додатку до акту приймання передачі вбачається, що передана була і у комунальну власність земельна ділянка за № :04:002:0266, загальною площею 34,5 га (а. п. 83 - 84), право постійного користування якою посвідчується і Державним актом на право постійного користування.

Із наданої відповіді Конотопської ОДПІ від 27 березня 2018 року вбачається, що Селянське (Фермерське) господарства «Іскра», СФГ «Іскра» за період з 2007 року по 2018 рік регулярно сплачувало податки та заборгованості по платежам до бюджету не має (а. п. 57), а із відповіді Держгеокадастру від 28 березня 2018 року (а. п. 57) вбачається, що землі загальною площею 34,5 га передавалися ОСОБА_12 (який у 2007 році помер) у користування ще 1996 році і до земель державної власності не поверталися.

Актовим записом про смерть № 183 від 26 жовтня 2007 року (а. п. 56) підтверджується смерть ОСОБА_13 , засновника Селянського (Фермерського) господарства «Іскра», СФГ «Іскра».

25 червня 2019 року та 12 вересня 2019 року прийняті рішення Буринською міською радою про припинення права постійного користування земельною ділянкою за № :04:002:0266, загальною площею 34,5 га (що в користуванні Селянського (Фермерського) господарства «Іскра», СФГ «Іскра»), зарахувано її до земель запасу (а. п. 129) та про продаж права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення за № :04:002:0266, загальною площею 34,5 га (що в користуванні Селянського (Фермерського) господарства «Іскра», СФГ «Іскра») (а. п. 128).

Так, із пояснень представника Буринської міської ради вбачається, що земельна ділянка яка є предметом даного кримінального провадження вже за результатами торгів була передана іншій особі в користування.

Крім того, прокурор пояснив суду, що на даний час від позову з яким місцева прокуратуру зверталася до господарського з приводу вилучення із користування Селянського (Фермерського) господарства спірної земельної ділянки, остання відмовилася.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170 - 173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 172, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року про відмову у накладенні арешту на майно залишити - без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4