Справа № 396/292/20
Провадження № 1-кп/396/124/20
УХВАЛА
19.05.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- 25.04.2019 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, до 4-х років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленим іспитовим строком тривалістю 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України,-
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнавав.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з невизнанням вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, існує необхідність в допиті в судовому засіданні потерпілого, який в судове засідання не з`явився, та виклику свідків. Зважаючи на викладене, прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки строк запобіжного заходу обраний слідчим суддею закінчується 22.05.2020 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, та просили змінити запобіжний захід обвинуваченого на більш м`який, а саме домашній арешт.
Суд, заслухавши думку прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку самого обвинуваченого, його захисника, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, в рамках даного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 год 00 хв. 10.04.2020 року.
Ухвалою суду від 24.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 24 березня 2020 року до 22 травня 2020 року до 18 год. 00 хв.
Стаття 177 КПК передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою має бути розглянуто до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою у продовженні строку тримання під вартою має бути відмовлено (ч.4, 5 ст. 199 КПК України).
Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України, які відносяться до злочину середньої тяжкості (ч.2 ст.185 КК України) та злочину невеликої тяжкості (ч.3 ст.357 КК України).
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує також вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, зокрема і Рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» та від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення. Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує також, що обвинувачений є повнолітньою особою, має неповну середня освіту, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, не працює, піжд час встановлення особи давав покази, що проживав в м. Кіровограді, але зазначити адресу не зміг, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимий 25.04.2019 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, до 4-х років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленим іспитовим строком тривалістю 2 роки, підозрюється у вчиненні крадіжки та незаконному заволодінні будь - яким способом іншим важливим особистим документом. При цьому суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків та осіб, які можуть поручитися за явку обвинуваченого до суду, а також оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не продовження щодо нього строку тримання під вартою, а також те, що перебуваючи на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та потерпілого.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника, свідків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, суд -
Відкласти судовий розгляд кримінального провадження на 09.06.2020 року о 13.30 год.
Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати за першою вимогою суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживав, а саме с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 18.07.2020 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Копію ухвали направити ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" для негайного виконання.
Копію ухвали вручити сторонам для відома.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, свідків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 19.05.2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1