Справа № 539/522/20
Провадження № 1-кс/539/162/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2020 року м. Лубни
В С Т А Н О В И В :
Клопотання мотивовано тим, що 09.02.2020 року до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа перебуваючи на полі поблизу с. Войниха, Лубенського р- ну, здійснює незаконну порубку деревини.
Для досягнення повноти розслідування, з метою збереження речових доказів, проведення криміналістичних експертиз, для встановлення механізму вчинення протиправного діяння, всіх обставин вчиненого злочину, є потреба у накладенні арешту на вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримали, пояснили, що існує ризик відчуження та пошкодження майна, яке визнане речовими доказами. Просили накласти арешт на вказане майно.
Власник майна ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання. Адвокат ОСОБА_6 зауважив, що ОСОБА_5 є підприємцем, у нього в оренді перебуває понад 100 га земель сільськогосподарського призначення. Незаконної порубки деревини не було, події відбувались на полі, яке ОСОБА_5 має намір орендувати, дозвіл на вирубку самосійних дерев було ним отримано у власників земельних ділянок.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, адвоката, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
В обгрунтування необхідності накладення арешту слідчим в клопотанні зазначене наступне.
Старший слідчий СВ Лубенського вважає, що трактори Беларус з причепами та тирсою з деревиною в них, є засобом та знаряддям, за допомогою яких було вчинено даний злочин, та можуть містити на собі слідову інформацію вчинення злочину.
Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Слідчим суддею встановлено, що трактор Беларус - 892-У1, д.н.з. НОМЕР_1 , трактор Беларус-892-У1, д.н.з. НОМЕР_3 , причіп 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_5 , причіп 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_7 , на які слідчий просить накласти арешт належить на праві власності ОСОБА_5 .
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З метою досягнення повноти та всебічності розслідування зазначеного кримінального правопорушення, для збереження слідової інформації, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню в частині позбавлення права відчуження, розпоряджання та внесення будь-яких змін щодо трактора Беларус - 892-У1, д.н.з. НОМЕР_1 , трактора Беларус-892-У1, д.н.з. НОМЕР_3 , причіпу 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_5 , причіпу 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_7 .
В той же час слідчим не доведено, що таке втручання у здійснення права власності особи як заборона користування майном відповідає потребам досудового розслідування.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 здійснює законну підприємницьку діяльність, серед видів господарської діяльності, яку він здійснює такі як: вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, допоміжна діяльність у рослинництві та інша діяльність, яка безпосередньо пов`язана із сільським господарством. Тобто, заборона використання тракторів та причепів призведе до зупинення законної підприємницької діяльності ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, вважаю, що клопотання в частині заборони користування тракторами та причепами, а також в частині накладення арешту на свідоцтва про реєстрацію вказаних транспортних засобів та причепів задоволенню не підлягає.
За правилами ст.169 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Керуючись ст. ст. 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
на трактор Беларус - 892-У1, д.н.з. НОМЕР_1 ,
на трактор Беларус-892-У1, д.н.з. НОМЕР_3 ,
на причіп 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_5 ,
на причіп 2ПТС-4-887 Б, д.н.з. НОМЕР_7 ,
які належать на праві власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання та внесення будь-яких змін, але без позбавлення права користування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1