Справа №639/2202/20
Провадження №1-кс/639/923/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчо-заарештованої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу слідчо-заарештованої ОСОБА_3 на порушення її прав при утриманні в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненої ОСОБА_3 , в якій вона просить:

- визнати дії посадових осіб ДУ "Харківський слідчий ізолятор" в період з 14.06.2019 року по теперішній час неправомірними, в зв`язку з порушенням ст. 21 ЗУ "Про попереднє ув`язнення", ст.30 Європейських пенітенціарних правил, ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;
- зобов`язати ДУ "Харківський слідчий ізолятор" надати в розпорядження ОСОБА_3 для зберігання при собі роздрукований варіант нових ПВР, затверджених наказом МЮУ №1769/5 від 14.06.19 р.
В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначила, що посадові особи «ДУ Харківський слідчий ізолятор» протиправно відмовляють ОСОБА_3 в її вимозі на засіданні дисциплінарної комісії надати їй роздрукований текст Правил внутрішнього розпорядку в новій редакції від 14.06.2019, затвердженій Міністерством юстиції України за №1769/5. Скаржник вважає такі дії посадових осіб ДУ «Харківський слідчий ізолятор» незаконними, оскільки, порушують її права, встановлені ст.21 ЗУ "Про попереднє ув`язнення", ст.30 Європейських пенітенціарних правил, ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнила вимоги своєї скарги в частині вимоги про визнання дій посадових осіб ДУ «Харківський слідчий ізолятор» неправомірними, а саме: просила направити її скаргу в цій частині до Харківського окружного адміністративного суду для вирішення по суті, в іншій частині скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в судове засідання також не з`явилася, надала до суду письмові заперечення, відповідно до яких просила розглядати скаргу ОСОБА_3 без її участі та вважала скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки звернень від ув`язненої відповідно до Журналу прийому ув`язнених та засуджених з особистих питань керівництвом установи та керівниками структурних підрозділів корпусу №4 до Бібліотеки установи про надання Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України №1769/5 від 14.06.2019 року не надходило. Крім того, з вищевказаними правилами ОСОБА_3 ознайомлена. Тексти правил вивішуються в усіх камерах, де перебувають ув`язнені та засуджені, в тому числі і в 408 камері, за місцем перебування ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення ув`язненої, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.03.2012 року стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє до теперішнього часу. Кримінальна справа знаходиться на розгляді в Харківському апеляційному суді. ОСОБА_3 тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», тобто в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно пункту 4 частини 3 статті 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення" адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана повідомити особам під час взяття їх під варту про підстави та мотиви взяття під варту, роз`яснити право на оскарження в суді підстав та мотивів взяття під варту, надати у друкованому вигляді роз`яснення положень статей 28, 29, 55, 56, 59, 62 та 63 Конституції України, статті 9 цього Закону та інших прав осіб, взятих під варту, які встановлені законом, а також забезпечити можливість реалізації інших прав осіб, взятих під варту, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, забезпечити наявність у достатній кількості текстів Конституції України, Кримінального, Кримінального процесуального, Кримінально-виконавчого, Цивільного, Цивільного процесуального кодексів України, законів України "Про попереднє ув`язнення", "Про прокуратуру", "Про міліцію", "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", інших нормативно-правових актів, що визначають статус та повноваження правоохоронних органів, права та обов`язки осіб, що тримаються під вартою, порядок тримання під вартою, порядок відшкодування збитків, завданих неправомірними діями або бездіяльністю працівників правоохоронних органів та місць попереднього ув`язнення, а також забезпечити можливість користування особами, що тримаються під вартою, текстами зазначених нормативно-правових актів та науково-методичною літературою з цих питань.
Вищезазначені норми кореспондуються з пунктом 1 частини 4 розділу І та пунктом 1,2 частини 1 розділу ІV Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України №1769/5 від 14.06.2019 року, ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.
Ув`язнені і засуджені мають право на захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або тримання під вартою, а також на повідомлення під час взяття під варту підстав та мотивів тримання під вартою, оскарження їх до суду, отримання за особистою письмовою заявою в друкованому вигляді положень статей 28, 29, 55, 56, 59, 62, 63 Конституції України та інших встановлених законом прав затриманих або осіб, яких тримають під вартою, у тому числі право здійснювати захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або арешту (тримання під вартою), право відмовитися від надання будь-яких пояснень або свідчень до прибуття захисника., бути ознайомленими з правилами внутрішнього розпорядку СІЗО персоналом СІЗО.
Статтею 30 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил, прийнятих Комітетом Міністрів 11 січня 2006року на 952-й зустрічі Заступників Міністрів визначено, що при прийомі до установи та так часто, як це може бути необхідно згодом, всіх ув`язнених треба в письмовій формі та усно інформувати зрозумілою їм мовою про правила внутрішнього розпорядку та про їхні права і обов`язки в пенітенціарній установі.
Ув`язненим потрібно дозволяти мати при собі текст наданої їм інформації.
Ув`язнені мають бути проінформовані про всі процесуальні дії, які мають до них відношення, і, якщо вони засуджені, про строк покарання та можливості дострокового звільнення.
Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у посадових осіб ДУ «Харківський слідчий ізолятор» наявний обов`язок щодо надання у друкованому вигляді виключний перелік законодавчих актів, а саме: роз`яснення положень статей 28, 29, 55, 56, 59, 62 та 63 Конституції України, статті 9 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та інших прав осіб, взятих під варту, які встановлені законом, в тому числі ПВР, затверджених наказом МЮУ №1769/5 від 14.06.19 р.
27.08.2019 року на засіданні дисциплінарної комісії ОСОБА_3 висловлено вимогу про надання зазначених ПВР у роздрукованому вигляді для ознайомлення, однак співробітниками ДУ «Харківський слідчий ізолятор» проігнорована вказана вимога та ОСОБА_3 не ознайомлено з Правилами внутрішнього трудового розпорядку в новій редакції.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що вимога скарги ОСОБА_3 про надання в її розпорядження роздрукованого варіанту нових Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом МЮУ №1769/5 від 14.06.2019 року є обґрунтованою та скарга заявниці в цій частині підлягає безумовному задоволенню, в зв`язку з чим слідчий суддя приймає рішення про зобов`язання адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» надати в розпорядження ОСОБА_3 в повному вигляді роздрукований варіант нових Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом МЮУ №1769/5 від 14.06.2019 року( з додатками).

Щодо вимоги ув`язненої про направлення її скарги до адміністративного суду в частині визнання дій посадових осіб ДУ "Харківський слідчий ізолятор" неправомірними, слідчий суддя зазначає наступне.
З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи) слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.
Вимогами статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, слідчим суддею враховується, що згідно з ч.2 ст.537 КПК України, оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.
Відповідно до п.13-1 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.
Вимогами ч.9 ст.539 КПК України передбачено, що розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові від 02.03.2020 року провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрито, оскільки вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, у задоволенні скарги ув`язненої в цій частині необхідно відмовити, оскільки провадження за позовом ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства закрито та вказане питання не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу слідчо-заарештованої ОСОБА_3 на порушення її прав при утриманні в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - задовольнити частково.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» надати в розпорядження ОСОБА_3 в повному вигляді роздрукований варіант нових Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом МЮУ №1769/5 від 14.06.2019 року (з додатками).

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1