Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3676/19
У Х В А Л А

23.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові клопотання цивільного позивача про арешт майна обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000120 від 27.01.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

цивільного позивача ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2019 року ОСОБА_5 потерпіла у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, звернулася до суду з клопотанням про арешт усього належного обвинуваченому нерухомого та рухомого майна для забезпечення відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої їй внаслідок кримінального правопорушення.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 16.12.2017 року близько 12:45 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , грубо порушив громадський порядок, а саме: комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, що виявилося в тому, що він, виражаючи явну неповагу до потерпілої ОСОБА_5 та її матері особи похилого віку ОСОБА_6 , а також інших мешканців смт. Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існування загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме: шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства, чим грубо порушив громадський порядок.

Нею, потерпілою, заявлено цивільний позов у даному кримінальному провадженні про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11116 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн., усього на загальну суму 61116 грн. Розмір майнової шкоди підтверджується локальним кошторисом про вартість ремонту огорожі та квитанцією про оплату вартості виготовлення даного кошторису. Моральна шкода полягає в заподіянні їй морально-психічних страждань внаслідок хуліганських дій обвинуваченого, в приниженні її честі та гідності в присутності матері похилого віку та інших осіб, подальших неодноразових зверненнях до органів досудового розслідування, прокурора, суду у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження. Крім того, хуліганські дії щодо неї обвинувачений вчинив в присутності своїх родичів, які підбурювали його, погрожували їй та її матері, а також в присутності її учнів неповнолітніх дітей. Всі ці події вплинули на її психічне здоров`я, вона була змушена звертатися за медичною допомогою, втратила сон, не могла нормально виконувати свої трудові обов`язки.

Обвинувачений є приватним підприємцем, займається продажем автозапчастин на оптовому ринку в м. Виноградові. Необхідність накладення арешту на майно обвинуваченого обумовлена тим, що в ході розгляду кримінального провадження він може відчужити належне йому майно з метою уникнення матеріальної відповідальності.

При розгляді клопотання цивільний позивач додатково зазначила, що їй відомо, що обвинуваченому належить магазин та кілька транспортних засобів. Обвинувачений відмовляється добровільно відшкодувати завдану їй шкоду, погрожує не відшкодовувати взагалі, має намір відчужити майно.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000120 від 27.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Зокрема, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 16.12.2017 року близько 12:45 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , грубо порушив громадський порядок, а саме: комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, що виявилося в тому, що він, виражаючи явну неповагу до потерпілої ОСОБА_5 та її матері особи похилого віку ОСОБА_6 , а також інших мешканців смт. Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існування загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства, чим грубо порушив громадський порядок.

02.12.2019 року потерпіла пред`явила цивільний позов до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої їй внаслідок кримінального правопорушення (а.с. 24-30). Згідно цивільного позову майнова шкода полягає у витратах, необхідних для ремонту огорожі, пошкодженої обвинуваченим, та становить 11116 грн., моральна шкода у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та члена її сім`ї та таку потерпіла оцінює в 50000 грн. Цивільний позов не оплачений судовим збором та в ньому не вказана підстава, з якої позивач звільнена від сплати судового збору.

Разом із цивільним позовом потерпіла подала в суд клопотання про арешт майна обвинуваченого, яке було їй повернуто на підставі ухвали суду від 18.12.2019 року для усунення недоліків, зокрема, зазначення доказів факту завдання шкоди та доказів розміру моральної шкоди (а.с. 31, 32, 54, 55).

19.12.2019 року клопотання потерпілої про арешт майна обвинуваченого повторно поступило до суду, недоліки, на які вказувалося в ухвалі суду від 18.12.2019 року, не усунуто (а.с. 59-61).

Відповідно до приєднаної до клопотання про арешт майна інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань обвинувачений ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем, види діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний), роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с. 65).

Згідно положень ч. 1 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на те, що закон пов`язує можливість накладення арешту на майно обвинуваченого із наявністю обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, цивільний позивач не виклала у клопотанні про арешт майна обставини в частині доказів факту завдання їй шкоди та доказів розміру моральної шкоди, необхідність зазначення яких закріплена у п. 2 ч. 3 ст. 171 КПК України, підстави стверджувати існування обґрунтованого розміру цивільного позову відсутні. Вказівка в клопотанні на докази розміру майнової шкоди та приєднання до клопотання письмових доказів в цій частині не спростовує згаданий висновок. Крім того, у цивільному позові не аргументовано підстави звільнення позивача від сплати судового збору, що є перешкодою для прийняття цивільного позову до розгляду судом.

Враховуючи викладене, а також те, що цивільний позивач не довела існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження обвинуваченим свого майна, ймовірна вартість усього нерухомого та рухомого майна обвинуваченого буде неспівмірною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові, клопотання цивільного позивача про арешт майна обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1