ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/1005/19 (пр. № 1-кп/201/786/2020), відомості про яке 07 березня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 26 жовтня 2007 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України з випробувальним терміном один рік; 23 вересня 2018 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі, звільнений 03 липня 2009 року за відбуттям строку покарання; 17 листопада 2010 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення, звільнений 13 жовтня 2012 року за відбуттям строку покарання; 21 січня 2014 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном три роки; 19 квітня 2017 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 02 березня 2019 року близько 05.00 години, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна із проникненням в житло, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, шляхом виставлення віконного скла, проник до будинку, звідки повторно таємно викрав дрель-перфоратор «bosch» вартістю 841 гривня 40 копійок, перфоратор «bosch» вартістю 1489 гривень 12 копійок, джиг головки для ловлі риби в кількості 20 штук, пластикову шкатулку круглої форми, вартість яких визначити не можливо, у зв`язку з недостатністю вихідних даних, бензопилу «stihl» вартістю 2811 гривень 24 копійки, що належать ОСОБА_6 , після чого, з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим наніс потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5141 гривня 76 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно і поєднаному із проникненням у житло, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позитивно характеризується, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за іншим вироком суду, що вказує на небажання останнього стати на шлях виправлення і його сталу злочинну поведінку, спрямовану на заволодіння чужим майном для задоволення своїх майнових потреб, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутність таких, що його обтяжують, а отже, сукупність цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, або застосування положень ст. 69 КК України, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також забезпечить дотримання принципів справедливості, розумності і достатності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 19 квітня 2017 року був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, при цьому, в період невідбутого покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року покарання у виді чотирьох місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 грн. (триста чотирнадцять гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1