Справа № 487/432/20
Провадження № 1-кс/487/862/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 13.01.2020 року, ним було подано заяву до Територіального управління ДБР розташованого в м. Миколаєві про вчинення слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області кримінальних правопорушень передбачених ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України, які полягають у неналежному здійсненні досудових розслідувань у кримінальних провадженнях відомості за якими були внесені на підставі його заяв та закриття вказаних проваджень за необґрунтованою вказівкою керівництва.
В судовому засіданні, заявник скаргу підтримав просив про її задоволення.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 , у задоволенні скарги просив відмовити за необґрунтованістю, зазначивши, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 13.01.2020 року у внесенні відомостей до ЄРДР було відмовлено, оскільки вивченням змісту заяви встановлено, що вона не містить будь-яких об`єктивних обставин умисного вчинення слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України, про що заявнику було надано відповідь. Одночасно зазначив, що матеріали заяви ОСОБА_3 для перевірки було направлено до Прокуратури Миколаївської області, як органу, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях, які перебувають у провадженні слідчого ОСОБА_5 .

Вислухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Законодавством передбачено, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 N 139, прийнятим на виконання вимог КПК; Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1377 (Далі Інструкція).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, - «про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.
Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У разі встановлення начальником органу поліції в заяві (повідомленні) відомостей, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, він за своєю резолюцією (не пізніше однієї доби з часу реєстрації заяви в журналі ЄО) повертає її (його) до чергової частини для негайної передачі начальнику слідчого підрозділу».
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Також, враховуючи положення статей 2 ч.1, 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Із матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_3 , 13.01.2020 року подано заяву до Територіального управління ДБР розташованого в м. Миколаєві про вчинення слідчим СВ ГУ НП в Миколаївській області кримінальних правопорушень передбачених ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України.
На думку заявника слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області було вчинено кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України, які полягають у неналежному здійсненні досудових розслідувань у кримінальних провадженнях відомості за якими були внесені на підставі його заяв, з подальшим винесенням незаконних постанов про їх закриття за вказівками керівництва.
Разом з тим, матеріали скарги не містять будь-яких відомостей, на підтвердження вищезазначених обставин, зокрема заявник не зазначає, які саме дії слідчого містять ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України.
Фактично, заява ОСОБА_3 подана до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 13.01.2020 року свідчить про його незгоду з процесуальними діями, рішенням слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області, вчиненими, прийнятими ним, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 і ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого і прокурора.
Рішення, дії чи бездіяльність слідчого і прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, передбаченому КПК України, як на стадії досудового розслідування (ст. 303-307 КПК України), так і на стадії судового провадження (ст. 314 КПК України).
Незгода з процесуальними рішеннями слідчого сама по собі, не може вказувати на наявність в їх діях ознак злочину. Процесуальні дії слідчих їх законність і обґрунтованість має бути предметом розгляду порядку визначеному процесуальним законом.
Таким чином, матеріали скарги не містять об`єктивних обставини, які можуть вказувати на вчинення, слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області кримінальних правопорушень передбачених ст. 356, 364, 365, 366, 382, 396 КК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підставо для в задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1