Ухвала

16 березня 2020 року
м. Київ
справа № 208/5995/17
провадження № 51 1302 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року,

встановив:
вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Засуджений, не погоджуючись із постановленими стосовно нього рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою та клопотанням, в якому просить поновити йому строк на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, кримінальне провадження стосовно нього закрити. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження засуджений зазначає про те, що у судовому засіданні 08 лютого 2019 року при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції він не був присутній, про ухвалу Дніпровського апеляційного суду дізнався лише 28 лютого 2020 року. Крім того, зазначає про те, що він був введений в оману працівниками поліції м. Каменського, які йому повідомили, що вирок суду першої інстанції нібито скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Також зазначає про те, що через незадовільний стан здоров`я та постійне перебування на лікуванні був позбавлений можливості своєчасно оскаржити у касаційному порядку судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу, клопотання та додані до них матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 08 лютого 2019 року. Касаційна скарга засудженим на адресу Суду скерована 02 березня 2020 року, тобто після закінчення визначеного законом строку касаційного оскарження.
Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Доводи засудженого про те, що він 08 лютого 2019 року не був присутнім у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції та про результати розгляду кримінального провадження цим судом йому стало відомо лише 28 лютого 2020 року, не відповідають дійсності, оскільки з копії ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень www.reyestr.court.gov.ua/Review/80093926убачається, що 08 лютого 2019 року ОСОБА_4 та його захисник були присутні під час розгляду судом апеляційної інстанції кримінального провадження, їм було відомо про результат розгляду апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням викладеного Суд уважає, що зазначені засудженим причини, на які він указує як на підстави для поновлення строку на подання касаційної скарги, не можуть бути визнані такими обставинами, які безпосередньо унеможливлювали вчинення ним зазначеної процесуальної дії у визначений законом строк, а тому не є поважними причинами для поновлення строку.
Такий висновок узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 квітня 2017 року № 5 - 440 кс (15) 16.
Крім того, Суд звертає увагу на те, що із касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся більше ніж через рік після постановлення судом апеляційної інстанції судового рішення.
Інших обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, засудженим не наведено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає зазначені засудженим причини пропуску процесуального строку поважними, оскільки вказані обставини не позбавляли його можливості звернутись до суду із касаційною скаргою у визначений законом строк, тому клопотання до задоволення не підлягає.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням викладеного Суд уважає, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року, а його касаційну скаргу повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3