Справа № 128/2426/19
УХВАЛА
Іменем України
02 квітня 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000280 від 12.04.2019 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває дане кримінальне провадження, по якому проводиться судовий розгляд.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, заявив клопотання про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не зникли. Крім того просить врахувати, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин, проживає зі свідками та потерпілим в одній місцевості, не має постійного доходу, оскільки не працює, тому може чинити тиск на свідків, які в суді ще не допитані та уникати явки до суду.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила проти продовження їй строку тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 , звернулася до суду із власним письмовим клопотанням, в якому просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, враховуючи, що наведені прокурором ризики не існують. Просила врахувати, що обвинувачена має постійне місце проживання у власному будинку, є раніш не судимою, обвинувачується у злочині, за яким потерпілим завдано смерті, а лише завдано легкі тілесні ушкодження, що ставить під сумнів кваліфікацію за ч. 2 ст. 15, ст. 115 КК України. Вважає, що обвинуваченій можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічні години. Зазначила, що обвинувачена має членів родини, які допоможуть утримувати себе, обіцяє, що обвинувачена не буде спілкуватися з потерпілим та свідками та переховуватися від суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка являється частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області обвинуваченій ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою, який, в подальшому, ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області був продовжений.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Клопотання прокурора про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою до двох місяців, фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченій за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину. Підстави клопотання прокурора не змінені, з часу першого продовження строку тримання під вартою.

Однак, сама лише тяжкість можливого вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Між тим, доводи клопотання прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Після прийняття кримінального провадження до судового розгляду 06.09.2019 року, по кримінальному провадженню є допитаним лише потерпілий. Явка свідків у судове засідання не забезпечена. Обвинувачена перебуває під вартою з липня 2019 року.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та клопотання про зміну запобіжного заходу, колегія суддів враховує процесуальну поведінку свідків по даному кримінальному провадженню, які в судові засідання не з`являються, що неодноразово являлося підставою для відкладення судового розгляду та необхідністю вирішення клопотань про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою; процесуальну поведінку обвинуваченої під час судових засідань; наявність в обвинуваченої постійного місця проживання; членів родини, твердження сторони захисту, що обвинувачена не буде уникати явки до суду, оскільки прагне довести відсутність у її діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого в обвинувальному акті, складу злочину, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тому обвинувачена розуміє свій процесуальний стан та наслідки невиконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Вищезазначене є підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, колегія суддів визначаючи дію домашнього арешту цілодобово, бере до уваги і те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та проживає з свідками та потерпілим в одній місцевості. Визначення арешту, саме цілодобово, буде сприяти позитивній поведінці обвинуваченої та мінімізує ризик впливу на свідків.

У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає, що клопотання захисника обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, а в клопотанні прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В клопотанні прокурора ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 до - 31 травня 2020 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду та зобов`язати її невідкладно прибути до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали направити для виконання до Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу Національної поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та зобов`язати негайно поставити на облік обвинувачену ОСОБА_7 , про що письмово повідомити Вінницький районний суд Вінницької області.

Копію ухвали для відома направити в Вінницьку місцеву прокуратуру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3