Справа №591/5188/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/37/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - інші скарги
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали провадження № 592/5188/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27 вересня 2019 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада 2019 року захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою на повідомлення про підозру вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні № 0000140 від 13 липня 2017 року, яку обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді в.о. директора ДП ДГ «Іскра», з метою одержання неправомірної вигоди для ДП ДГ «Іскра», зловживаючи своїм службовим становищем, протягом 2018 року здійснила самовільне зайняття землі сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, площею 2552,3711 га, чим спричинила тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді завдання матеріальної шкоди на суму 3309526,88 грн. Такі вимоги скарги ґрунтувалися на незгоді з рішенннями прокурора про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування та порушенні строків досудового розслідування при розслідуванні цих кримінальних проваджень.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року захиснику ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні вказаної скарги з підстав, що ці питання кримінальним процесуальним законом не віднесено до компетенції слідчих суддів, тому ці доводи скарги можуть бути предметом оскарження в інший, передбачений КПК України спосіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 , в якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про скасування повідомлення ОСОБА_7 про підозру за ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.364 КК України. Вимоги своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 обґрунтовує наявністю порушень у діях прокурора під час виділення та об`єднання матеріалів досудового розслідування за фактом самовільного зайняття землі службовими особами ДП ДГ «Іскра», якими державі завдано значної шкоди та за фактом зловживання ОСОБА_7 своїм службовим становищем, внаслідок чого державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків на суму 3309526,88 грн. Також захисник зазначає, що приєднавши раніше розпочаті кримінальні провадження до розпочатих пізніше, прокурор намагалась приховати пропуск строку досудового розслідування.

Крім того, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 також обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 підозра вручена слідчим СУ ГУНП в Сумській області, а погоджена прокурором Сумської обласної прокуратури, тоді як відповідно до вимог КПК України, при досудовому розслідуванні злочину стосовно керівника суб`єкта господарювання державного підприємства, діями якого державі заподіяно тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди, яка більше, ніж у 500 разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розслідуванням мають займатися детективи Національного антикорупційного бюро України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Пунктом 3 ч.1 ст.276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140 від 13 липня 2017 року.

У ході досудового розслідування 27 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.364 КК України (а.м.п. 10-13).

За повідомленою підозрою ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді в.о. директора ДП ДГ «Іскра», зловживаючи своїм службовим становищем, протягом 2018 року, з метою одержання неправомірної вигоди для ДП ДГ «Іскра», здійснила самовільне зайняття землі сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району, площею 2552,3711 га, чим спричинила тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді завдання матеріальної шкоди на суму 3309526,88 грн.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності повідомлення про підозру з підстав неправомірного об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування при розслідуванні кримінальних проваджень, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором і воно не може бути оскаржене.

Як вбачається з матеріалів провадження, 14 травня 2018 року було розпочато кримінальне правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України за №0000091 та згідно з постановою прокурора від 22 червня 2018 року приєднано до кримінального провадження №0000368 від 12 травня 2018 року (а.м.п. 18), після чого 08 серпня 2018 року кримінальне провадження №0000368 було об`єднано з кримінальним провадженням №0000140 від 13 липня 2017 року (а.м.п. 19).

Крім того, 07 серпня 2018 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за №0000176 за ч.2 ст. 364 КК України (а.м.п. 23), а 05 вересня 2018 року воно було об`єднано з кримінальним провадженням №0000140.

Таким чином, усі зазначені кримінальні правопорушення об`єднані з кримінальним провадженням №0000140 від 13 липня 2017 року.

Враховуючи вищевикладені норми КПК України та дії прокурора по об`єднанню матеріалів кримінальних проваджень, колегія суддів вважає, що рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймалися прокурором у межах наданих йому законом повноважень та оскарженню не підлягають.

Крім того, апелянт вважає незаконним повідомлення ОСОБА_7 про підозру також у зв`язку з тим, що воно було вручено з порушенням правил підслідності.

Згідно зі ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

У разі якщо буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий передає слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомляє про це прокурора, потерпілого або заявника та вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

З аналізу положень даної норми КПК України випливає, що кримінальний процесуальний закон покладає на слідчого обов`язок здійснювати досудове розслідування у випадку, якщо йому із будь-яких джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, навіть розслідування якого не віднесене до його компетенції.

При цьому, лише прокурор наділений правом визначити іншу підслідність матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, слідчий слідчого відділу ГУНП України в Сумській області діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та здійснював досудове розслідування відносно тих кримінальних правопорушень, по фактам яких ГУНП в Сумській області були внесені до ЄРДР відомості, тому обґрунтовано ним було вручено ОСОБА_7 повідомлення про підозру у скоєнні цих злочинів.

Також як у доводах апеляційної скарги, так і під час звернення до суду зі скаргою на повідомлення ОСОБА_7 про підозру, ОСОБА_9 зазначав, що у порушення вимог ст.219 КПК України слідчий та прокурор не звертались з клопотанням про продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження, що теж є підставою для визнання повідомлення про підозру недійсним з підстав порушення строку досудового розслідування.

Однак колегія суддів вважає, що дані доводи не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки зі змісту ст.219 КПК України вбачається, що внесені до неї зміни в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, який набрав законної сили 15.03.2018 - не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що до даного кримінального провадження не можуть застосовуватись норми, введені в дію 15 березня 2018 року, тому вирішення питання по різним епізодам одного кримінального провадження мають здійснюватись на підставі законів, що діяли на час внесення відомостей до ЄРДР № 0000140.

Колегія суддів також враховує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу порушень правил підслідності даного кримінального правопорушення не впливають на висновки суду щодо обставин повідомлення ОСОБА_7 про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обставин проведення досудового слідства, оскільки слідчий діяв у межах наданих йому кримінальним процесуальним законом повноважень.

На підставі викладеного, знаходячи ухвалу слідчого судді законною, колегія суддів не знаходить підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 на повідомлення від 27 вересня 2019 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч.2 ст.364 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4