Провадження: № 1-кп/484/355/20
Справа: № 484/1711/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Йосипівка Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , згідно обвинувального акту раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за відсутності потерпілого ОСОБА_5 (заява),

ВСТАНОВИВ:

17.05.2020 року близько 00:10 год. неподалік від АДРЕСА_2 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник конфлікт на грунті раптово неприязних відносин. Розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , підійшовши до ОСОБА_5 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя. Вказаним ударом ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран верхньої та нижньої губи, набряк губ, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Нанесення удару ОСОБА_3 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у вчиненні кримінального правопорушення, передбачененого ч. 2 ст. 125 КК України у повному обсязі, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено злочин у відповідний час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин.

Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява потерпілого про розгляд справи за його відсутності. Обвинувачення підтримав в повному обсязі, щодо обрання обвинуваченому покарання поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, керуючись ст. 325 КПК України, суд вирішив проводити судовий розгляд без участі потерпілого ОСОБА_5 .

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, добровільність його позиції не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши в сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, враховуючи, що жоден з учасників процесу фактичні обставини справи не оспорював, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у нанесенні 17.05.2020 року умисного легкого тілесного ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 , знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, яка повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра та військову обліку не перебуває, проживає разом з батьками, скарг за місцем проживання не надходило, не працює, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно з ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно з ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Саме таке покарання відповідатиме закладеним в теорії кримінального права принципам справедливості та невідворотності покарання.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві не заявлявся, а вид запобіжного заходу не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: