Справа № 461/7876/19
Провадження № 1-кс/461/2563/20
УХВАЛА

24.04.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Слідчий слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання покликаючись на те, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000446 від 08.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні даного злочину - сутенерства, а саме в забезпеченні зайняття проституцією іншими особами, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб. Підозра пред`явлена останній є обґрунтованою та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наведене унеможливлює застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу та свідчить про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, враховуючи характер інкримінованих злочинних дій, слідчий просить визначити підозрюваній розмір застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав наведених у ньому. Разом з тим, зазначив, що не заперечує проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрювана та її захисник клопотання заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши всі обставини кримінального провадження в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Положеннями ч.2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується проведеними контролями за вчиненням злочину, показаннями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , протоколами ідентифікації грошових коштів, показаннями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами обшуків, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, фоноскопічною експертизою; оглядами мобільних телефонів, рухом коштів по рахунку.

Слідчий зазначає, що єдиним можливим запобіжним заходом, який здатний забезпечити виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України є тримання під вартою.

Як вбачається з положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу вищенаведених норм та положень ст.ст. 22, 26 КПК України, саме на слідчого та прокурора покладається обов`язок доведення обставин, які обумовлюють можливість застосування вказаного запобіжного заходу.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, незаконного впливу на іншого підозрюваного, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних слідчих дій.

Однак, на час розгляду даного клопотання слідчим не доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують в своїй сукупності на наявність передумов регламентованих п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки подані слідчим докази за своєю суттю не вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватись не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

При цьому, згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За вказаних у клопотанні обставин, слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки не подано з цього приводу жодного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи матеріали клопотання, обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, зважаючи на особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, наявність в неї на утриманні малолітньої дитини, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваної альтернативний запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту з обмеженням права покидати без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прокурора чи суду місце постійного проживання в період з 19 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин щоденно, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, може забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. При цьому визначаючи час перебування за місцем проживання, враховую необхідність забезпечення матір`ю інтересів дитини належними побутовими умовами (спілкування з лікарями, забезпечення продуктами харчування, тощо)

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з обмеженням права покидати без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прокурора чи суду місце постійного проживання в період з 19 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин щоденно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких;

-носити електронний засіб контролю;

- уникати спілкування зі свідками та іншими підозрюваними (окрім чоловіка ОСОБА_18 ) в даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали два місяці - до 23 червня 2020 року.

Роз`яснити підозрюваній порядок виконання ухвали, передбачений ч.5 ст.181 КПК України.

Копію ухвали скерувати до Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1