УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

м. Київ
справа № 191/3718/19
провадження № 51-147ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.
Суть питання
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволено та звільнено його від відбування покарання призначеного вирком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року, умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 23 грудня 2019 року, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував ухвалу місцевого суду і постановив нову, якою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційного суду ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись, на його думку, на незаконність рішення суду апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 424 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) визначений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Згідно частин 1, 2 вказаної норми процесуального закону у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Водночас, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України поняттям кримінального провадження охоплюється досудове провадження і судове провадження, а п. 24 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Таким чином, кримінальне провадження не включає стадію виконання судових рішень, а тому судові рішення, постановлені на цій стадії, не відносяться до рішень, які підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень ст. 424 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України;однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що воно стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку і постановлене відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Частиною 6 вказаної статті КПК України визначено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Таким чином, з урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ухвали суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції постановлені за наслідками розгляду клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене ст. 539 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2вказаної статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга засудженого подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3