Справа № 166/1337/18 Провадження №11-кп/802/17/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.15 ч.1 ст.201, ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000074 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2019 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працює, інваліда II групи, раніше судимого:
- 14.02.2000 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.144, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 08.10.2004 на підставі постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.10.2004 умовно-достроково звільнений від відбуття покарання на невідбутий строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів;
- 13.11.2006 Апеляційним судом Волинської області за ч.1 ст.28, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст.70, ст.71 КК України (в редакції 2001 року) до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 30.09.2011 звільнений з місць відбування покарання за відбуттям строку покарання;
засуджено за:

- ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, обвинуваченому призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній цілодобовий домашній арешт.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2018, на клейку стрічку чорного кольору, поліетиленові упакування чорного кольору та білого кольорів, обмотані клейкою стрічкою чорного кольору, мобільний телефон з корпусом темно-сірого кольору з SIM-картою оператора стільникового зв`язку « Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , грошові кошти в загальній сумі 6000 гривень 30 купюр кожна номіналом 200 гривень, паспорт громадянина України
ОСОБА_7 , серії НОМЕР_2 скасовано.
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 18006 (вісімнадцять тисч шість) гривень 45 коп.
Акт про проведення митного огляду № UA205060/2018/000557Е від 17.05.2018, контрольний талон для проходження в пішому порядку без/з товарів (ами), що підлягають обов`язковому декларуванню та (або) оподаткуванню, митна декларація для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, залишено при матеріалах справи.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що 17.05.2018 він, діючи умисно, з метою незаконного переміщення через митний кордон України та утруднення виявлення під час проходження митного контролю завчасно помістив під одяг, прикріпивши клейкою стрічкою чорного кольору на поверхню свого тіла в районі поясниці два пакунки продовгуватої форми, обмотані поліетиленовими упакуваннями та клейкою стрічкою чорного кольору, в яких знаходилися чотири ручні наступальні осколкові гранати РГД -5.
В той же день, близько 05 год. 53 хв. він, слідуючи з України у Республіку Білорусь через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Доманове» Волинської ДФС, що знаходиться на території с. Доманове Ратнівського району Волинської області, у пішому порядку смугою руху «зелений коридор», чим фактично засвідчив відсутність у нього товарів, які підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України, намагався перемістити з приховуванням від митного контролю способом, що утруднював виявлення, бойові припаси, а саме чотири ручних наступальних осколкових гранати РГД-5, які знаходилися під його одягом у двох пакунках, обмотаних поліетиленовими упакуваннями та клейкою стрічкою чорного кольору, прикріплені, в свою чергу, клейкою стрічкою чорного кольору на поверхні його тіла в районі поясниці.
Діючи у такий спосіб, ОСОБА_7 не повідомив про наявність у нього бойових припасів чотирьох ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 інспекторам Волинської митниці ДФС України під час усного опитування і не вказав у митній декларації про наявність у нього бойових припасів, які підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України, та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки в ході проведення прикордонно-митного контролю бойові припаси були виявлені інспекторами Волинської митниці ДФС України та вилучені слідчим УСБУ у Волинській області.
Він же, близько 00 год. 00 хв. 17.05.2018, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, перебуваючи у м. Ковелі Волинської області біля бару «Бочка» на вул. Петра Могили, 2, підібрав залишені невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 бойові припаси чотири ручних наступальних осколкових гранати РГД-5, які знаходилися у двох пакунках продовгуватої форми, обмотані поліетиленовими упакуваннями та клейкою стрічкою чорного кольору, тобто здійснив їх придбання. У подальшому ОСОБА_7 , зберігаючи їх при собі, слідуючи з м. Ковеля Волинської області автотрасою міжнародного значення М-19 (Тереблече- Чернівці- Ковель-Доманове) в якості пасажира автомобіля таксі, марка якого, номер та власник досудовим розслідуванням не встановлені, до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Доманове» Волинської ДФС, що знаходиться на території с. Доманове Ратнівського району Волинської області, перебуваючи на задньому сидінні даного автомобіля, прикріпив вищевказані два пакунки з бойовими припасами клейкою стрічкою чорного кольору до поверхні свого тіла в районі поясниці, під одягом, та у такий спосіб здійснив їх носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення їх в ході проведення прикордонно-митного контролю інспекторами Волинської митниці ДФС України та вилучення слідчими УСБУ у Волинській області.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Посилається на те, що місцевий суд при призначенні покарання не повинен був враховувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2018 року, оскільки він не набрав законної сили. Стверджує, що злочини не вчинялися суспільно небезпечним способом, оскільки судом встановлено, що гранати були прикріплені під його одягом, а злочин вчинено близько 05 год. 53 хв., що виключає велику кількість людей на місці його вчинення. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно виключено таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, вказує, що систематично хворіє, а його батьки є пенсіонерами, які також потребують лікування. З огляду на наведене просить застосувати до нього ст.ст.69, 75 КК України.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили вирок в частині призначеного покарання змінити, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України як закінчений замах на контрабанду бойових припасів переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю бойових припасів, та за ч.1 ст.263 КК України як придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, є правильною та ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку і перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочини, які за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких, умисний характер їх вчинення та суспільно небезпечний спосіб.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, про те, що злочини не вчинялися суспільно небезпечним способом, оскільки судом встановлено, що гранати були прикріплені під його одягом, а часом вчинення злочину є 05 год. 53 хв., що виключає велику кількість людей на місці його вчинення, суд апеляційної інстанції вважає такими, що жодним чином не зменшують суспільну небезпеку вчинених злочинів.
Так, як убачається з матеріалів провадження, злочини було вчинено в громадських місцях, що створювало небезпеку для життя та здоров`я великої кількості людей.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, місцевий суд визнав рецидив злочинів.
Судом першої інстанції враховано особу винного, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та непогашені у встановленому законом порядку, відбував реальні міри покарання у місцях позбавлення волі.
Суд взяв до уваги, що обвинувачений є інвалідом другої групи загального захворювання, одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також на його утриманні перебуває малолітня дитина.
З урахуванням наведених обставин та положень ст.ст.50,65 КК України суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 і за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України, і за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений даними нормами закону. Та підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Посилання ОСОБА_7 на його незадовільний стан здоров`я та наявність батьків похилого віку, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, та застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки обвинувачений має непогашені судимості, вчинив два тяжких умисних злочини.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, вищенаведені обставини у їх сукупності стали підставою для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
На думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_7 покарання повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також не є надто суворим.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2019 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді