Справа № 569/3885/13-к Провадження №11-кп/802/152/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2019 року, якою обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Рівненського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.3 ст. 289; ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194; ч.2 ст. 28 ст. 182; ч.1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.3 ст. 289; ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194; ч.2 ст. 28 ст. 182 КК України, строк тримання під вартою продовжено до 14 грудня 2019 року включно.
Своє рішення місцевий суд, з врахуванням вимог ч.3 ст. 331 КПК України, мотивував тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких і особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі можуть ухилятися від суду чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявність заявлених раніше обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим продовжив такий захід забезпечення кримінального провадження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на те, що суд одноособово без відповідного клопотання прокурора та за відсутності самого обвинуваченого продовжив запобіжний захід, при цьому істотно порушив вимоги як кримінального процесуального закону, так і норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на те, що суд одноособово без відповідного клопотання прокурора продовжив запобіжний захід, при цьому істотно порушив вимоги як кримінального процесуального закону, так і норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, захисників та обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги з викладених у них підстав, прокурора та потерпілого, які, кожен зокрема, заперечили апеляційні скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Положення ч.3 ст.331 КПК України регламентують, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Разом з цим, у Рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017 (справа № 1-28/2017) зазначено, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканість, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).
Крім того, у наведеному рішенні Конституційний Суд України також вказав, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.
Таким чином, постановляючи рішення, Конституційний Суд України чітко визначив, що продовження судом застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції.
Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і безсторонності судової влади.
Отже, аналізуючи вказане рішення Конституційного Суду України, враховуючи принципи верховенства права, який закріплений у ст.8 Конституції України та у ст.8 КПК України, рівності перед законом і судом (ст.10 КПК України, ч.1 ст.129 Конституції України) та змагальності сторін (ст.22 КПК України, ч.1 ст.129 Конституції України), апеляційний суд вважає, що висновки, викладені в мотивувальній частині даного рішення Конституційного Суду України, в повній мірі стосуються і положень ч.3 ст.331 КПК України, а тому продовження строку виняткового запобіжного заходу на стадії судового провадження повинно відбуватись за відповідним клопотанням прокурора.
Як вбачається із оскаржуваного судового рішення, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було продовжено місцевим судом за відсутності відповідного клопотання прокурора.
Вищенаведене свідчить про істотне порушення норм кримінального процесуального права та згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.409 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Доводи апелянтів щодо неповідомлення про час і місце розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не підтверджуються матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтями 415, 412 КПК України визначені порядок та підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, обвинувачені в апеляційних скаргах прохаючи про призначення нового судового розгляду не навели жодних підстав для цього, які передбачені законом, а тому підстав для призначення нового судового розгляду, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, апеляційні скарги обвинувачених підлягають до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.
На підставі наведеного і керуючись ст.407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського міського суду від 16 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді