Справа № 159/5712/18
Провадження № 1-кп/159/31/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002006 від 11.09.2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемошне Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого в АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 24.11.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільненого 13.07.2018 року по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому порядку не знята та не погашена,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 24.11.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільнений 13.07.2018 року у зв`язку з повним відбуттям строку покарання, судимість за що не знята та не погашена у встановленому закономпорядку, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення (злочин) проти власності.
Так, ОСОБА_4 10 вересня 2018 року, близько 20 год. 45 хв., перебуваючи поблизу будинку № 30 по бульвару Лесі Українки в м. Ковелі Волинської області, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад на ОСОБА_6 та заволодів його гаманцем, в якому знаходились кошти в сумі 200 грн., пенсійне посвідчення, видане на ім`я останнього, картки на знижки в супермаркетах та магазинах, які для потерпілого майнової цінності не становлять, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на суму 200 грн.
Протиправні діяння ОСОБА_4 мали місце при наступних обставинах.

У вказані вище дату та час ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 30 по бульвару Лесі Українки в м. Ковель Волинської області, за попередньою змовою в групі з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження за № 0002272, помітив громадянина ОСОБА_6 , який рухався їм назустріч, після чого, діючи спільним прямим умислом та керуючись єдиною метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та, перебуваючи біля останнього, намагався дістати з кишені ОСОБА_6 належні потерпілому речі. Проте його дії були зупиненні ОСОБА_6 , який вчинив активний супротив ОСОБА_4 . В цей час особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи за спиною ОСОБА_6 , взяла руками за плечі останнього та розвернула його до себе, після чого умисно нанесла удар головою в обличчя ОСОБА_6 , в результаті якого останній впав на проїжджу частину дороги.
Продовжуючи свої злочинні дії, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 , з кишені штанів ОСОБА_6 відкрито викрала гаманець чорного кольору, який для ОСОБА_6 майнової цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 200 грн., пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_6 та візитки і картки на знижки в мережі супермаркетів та магазинів, які для ОСОБА_6 майнової цінності не становлять.
Таким чином, спільними умисними діями ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчиненими за попередньою змовою між ними, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаними із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, потерпілому ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди в розмірі 200 грн. та спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці лівого ока та лівої щоки, садна спинки носа, лівої брови та лоба посередині, рани слизової верхньої губи зліва, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи зліва та садна правого коліна, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково. Суду показав, що в той день він гуляв по м. Ковелю зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 . Перебуваючи на Привокзальній площі, декілька раз підходили до місця, де продавався квас. Купуючи квас, він познайомився з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. До цього часу він його не знав. Поспілкувавшись з ним та востаннє попивши квас, він зі своєю співмешканкою пішов в готель "Лісова пісня", де проживав в той час. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з ними не йшов та залишився біля точки продажу квасу. По дорозі до готелю назустріч їм рухався потерпілий ОСОБА_6 . Він "по зековській привичці" вирішив щось викрасти з кишень потерпілого. З цією метою він однією рукою обійняв потерпілого та тією ж рукою намагався витягнути з кишені теніски потерпілого річ, схожу на документи. Однак, потерпілий помітив його рух та відштовхнув його від себе, вдаривши при цьому по його шиї. В цей момент до потерпілого ззаду підійшла особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розвернула потерпілого обличчям до себе та нанесла потерпілому удар головою в область обличчя потерпілого. Внаслідок такого удару потерпілий впав, після чого ця ж особа почала наносити йому удари ногою по тілу потерпілого. Він зробив зауваження цій особі, щоб припинити нанесення ударів потерпілому. В цей час, його співмешканка підняла з землі гаманець потерпілого, який випав з його кишені, та віддала цій особі з тою метою, щоб припинити побиття потерпілого. Забравши вказаний гаманець, ця особа пішла з цього місця, а він разом зі своєю співмешканкою пішов в готель. В подальшому був затриманий працівниками поліції. Вказував на те, що дійсно мав умисел на таємне викрадення майна потерпілого, однак не наносив тілесних ушкоджень потерпілому і не мав наміру їх наносити. До вчинення розбійного нападу він ніякого відношення не має, оскільки з особою, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому, раніше не був знайомим, ні про що з ним не домовлявся, йшов в напрямку готелю лише зі своєю співмешканкою, де взялась ця особа і чому ця особа йшла позаду за ними, йому не відомо. Вважає, що потерпілий вказував на його причетність лише через те, що він раніше був судимим, має на тілі наколки, що вказують на його минуле, а тому правоохоронні органи примусили потерпілого вказати на нього. Також вважає, що доказів його причетності до розбою немає, а тому просив призначити йому справедливе покарання лише за намір викрасти гаманець потерпілого.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого щодо своєї причетності до інкримінованих йому діянь, його винуватість у вчиненні даного злочину повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, допитаний в ході досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України потерпілий ОСОБА_6 показав, що 10 вересня 2018 року, близько 20 год. він приїхав власним автомобілем до Ковельської автостанції, щоб зустріти доньку. Залишив автомобіль біля магазинчиків по бул. Лесі Українки та попрямував до пішохідного переходу. Помітив як назустріч рухалась компанія: одна жінка та двоє чоловіків. Коли вони наблизились до нього, то один з чоловіків похлопав його по плечу та засунув руку в ліву кишеню теніски, а правою прохлопав по кишенях штанів та промовив: «Є!». Перешкоджаючи протиправним діям, потерпілий завдав йому удар. Тоді інший чоловік, який стояв за спиною потерпілого, взяв його за плечі, силою розвернув до себе обличчям та вдарив головою в ділянку носа та рота. Від удару він впав на землю. Хтось з цих двох витягнув з кишені штанів гаманець. При цьому один з цих чоловіків спитав: "Ти взяв?", а другий відповів: "Так!". Тоді чоловік, який підходив до нього першим, наказав другому вдарити потерпілого ногою, і той вдарив. Після чого обоє чоловіків та жінка пішли в напрямку готелю "Лісова пісня", а він залишився лежати на дорозі. В гаманці були кошти в сумі 200 грн., банківські картки, картки на знижки в магазинах та деякі записки, товарні чеки.
Зазначені показання потерпілого є послідовними, об`єктивно підтверджуються іншими зібраними в справі доказами, а тому можуть бути покладені в основу вироку.
Так, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2018 року, в цей день було проведено впізнання осіб з участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході чого останній впізнав ОСОБА_4 та особу, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, як таких, що 10.09.2018 року скоїли напад на нього /т. 1 а.п. 59-65/. При цьому, згідно цих же протоколів, потерпілий вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка розпочала напад, давала вказівки щодо гаманця та нанесення останнього удару, а також вказав на особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, як таку, що наносила перший удар в область обличчя.
Зазначені вище показання потерпілого об`єктивно підтверджуються також протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2018 року, в ході якого потерпілий детально розповів про обставини нападу на нього, не змінюючи при цьому свої попередніх показань /т. 1 а.п. 67-74/.
Крім цього, в ході проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_8 , що зафіксовано відповідним протоколом від 11.09.2018 року, остання детально розповіла про обставини події та вказувала, що вона разом зі ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, йшли разом в напрямку готелю "Лісова пісня", де й зустріли потерпілого.
Зазначеним протоколом повністю спростовуються показання обвинуваченого про те, що особа, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, не йшла разом з ними і підійшла до потерпілого пізніше.
Згідно зазначеного протоколу, після вчинення нападу на потерпілого, свідок, обвинувачений ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, разом пішли від потерпілого і в подальшому спільно оглядали вміст гаманця потерпілого.
Показання свідка ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця події від 11.09.2018 року, в ході якого остання детально вказала на місце, куди ОСОБА_4 викинув гаманець потерпілого після його огляду. Згідно цього ж протоколу, гаманець потерпілого та інші речі були виявлені саме в цьому місці /т. 1 а.п. 79-84/.
Виявлені та вилучені в ході огляду місця події 11.09.2018 року речі у встановленому порядку були оглянуті та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідним протоколом огляду речей від 11.09.2018 року та постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11.09.2018 року /т. 1 а.п. 86/.
Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дещо змінила свої показання та суду показала, що особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, в той вечір до зустрічі з потерпілим не йшла з ними поруч, а, можливо, йшла десь позаду, про що їм не було відомо. Крім цього, вказувала, що після нанесення цією особою удару потерпілому та після того, як вона віддала цій особі гаманець потерпілого, ця особа пішла одна, а вони зі ОСОБА_4 пішли в іншу сторону.
Оскільки свідок ОСОБА_8 перебуває у близьких відносинах з обвинуваченим ОСОБА_10 , що не заперечується ні свідком, ні обвинуваченим, суд критично відноситься до таких показань свідка в судовому засіданні та не приймає їх до уваги як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене.
Крім цього, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що в той же вечір, після події з потерпілим, вона та ОСОБА_4 йшли в гості до племінника останнього ОСОБА_11 . Біля автостанції на заборі висіла джинсова куртка. Оскільки на вулиці було холодно, вона вирішила взяти цю куртку та оділа на себе. В подальшому залишила цю куртку в ОСОБА_11 .
Як вбачається із заяви ОСОБА_11 від 11.09.2018 року, останній добровільно видав працівникам поліції зазначену вище куртку, яку приніс ОСОБА_4 та його знайома на ім`я ОСОБА_12 .
Згідно протоколу огляду речей від 13.09.2018 року, зазначену куртку було у встановленому законом порядку оглянуто та виявлено в цій куртці ряд документів на ім`я ОСОБА_13 особи, на яку вказували і обвинувачений і свідок як таку, що наносила тілесні ушкодження потерпілому і забрала гаманець останнього.
Обставини виявлення цієї куртки в ОСОБА_11 та заява останнього про її добровільну видачу переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 були знайомі та мали певні відносини.
Показання свідка ОСОБА_8 з приводу обставин появи цієї куртки в ОСОБА_11 не видаються переконливими та правдивими, а тому суд визнає їх також такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказував на те, що ОСОБА_4 не знає, напад на потерпілого вчинив самостійно. ОСОБА_4 в той момент навіть поряд не було.
Такі показання цього свідка повністю суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , а тому не можуть бути прийняті до уваги судом.
Крім цього, цей свідок є особою, яка обвинувачується у вчиненні даного злочину разом із ОСОБА_14 , а матеріали щодо нього виділені в окреме провадження, тому його показання не мають сили показів свідка.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 208 від 14.09.2018 року, у ОСОБА_6 при судово медичній експертизі були виявлені тілесні ушкодження у виді гематоми обох повік лівого ока з переходом на ліву щоку, саден в ділянці спинки носа та лівої брови та лоба посередині, рани слизової верхньої губи зліва, садна червоної кайми нижньої губи зліва, садна правого коліна, що утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від удару головою та рукою людини і за ступенем тяжкості відносяться: гематома в ділянці лівого ока та лівої щоки, садна спинки носа, лівої брови та лоба посередині, рани слизової верхньої губи зліва до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта до легких тілесних ушкоджень. По тілу ОСОБА_6 нанесено не менше трьох ударів /т. 1 а.п. 57-58/.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердив правильність зазначеного висновку судово-медичної експертизи, яку він проводив, що, в свою чергу, додатково спростовує доводи сторони захисту про відсутність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь доведена повністю.

При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого та доводи захисника про відсутність в обвинуваченого спільного умислу та попередньої домовленості з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, на вчинення розбійного нападу на потерпілого, оскільки такі показання та доводи повністю спростовуються зазначеними вище доказами, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються між собою.

При цьому, суд розцінює таку позицію захисту обвинуваченого як намагання уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.

Суд також відхиляє решту доводів захисника обвинуваченого щодо відсутності в діях останнього складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи з мотивів, наведених у вироку.

Таким чином, аналізуючи наведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 187 КК України. Підстав для перекваліфікації його дій судом не вбачається.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує також те, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, в тому числі й за вчинення корисливих злочинів, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин незадовго після звільнення з місць позбавлення волі, що характеризує його як особу, схильну до вчинення злочинів; по місцю відбування попереднього покарання характеризується посередньо; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього суд враховує відсутність будь-яких претензій потерпілого до обвинуваченого /т. 1 а.п. 89/.

Враховуючи наведене та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не вбачається.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані із залученням експертів для проведення судової дактилоскопічної експертизистановлять 2288 грн. Прокурор в судовому засіданні просила стягнути з обвинуваченого половину вартості цих витрат. За таких обставин судові витрати в сумі 1144 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Цивільного позову не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Долю решти речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 11 вересня 2018 року.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення (з 11 вересня 2018 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженні в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Речові докази:

-шкіряний гаманець чорного кольору; пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 ; пластикову картку на знижки до супермаркету "Наш край" № НОМЕР_2 ; банківську пластикову картку для виплат "Приватбанк" № НОМЕР_3 ; пластикову картку "Fishka", пластикову картку аптеки "ЗІ" № НОМЕР_4 ; дві пластикові картки "Окко", які містяться в прозорій поліетиленовій упаковці; фіскальні чеки: ПВТФ "Фітоцентр" аптека № 11 від 19.08.2018 14:57 год., виданий на суму 220 гривень 72 копійки; ПАТ КБ "Приватбанк" про списання грошових коштів в сумі 284 гривні 50 копійок від 05.09.2018 11:32:34 год.; ПАТ КБ "Приватбанк" про списання грошових коштів в сумі 220 гривень 72 копійки від 19.08.2018 14:56:52 год.; аркуш паперу з написом кульковою ручкою синього кольору: "1. Nасе 100,0 - 1, система 1, шприц 5,0 1"; візитну картку на ім`я ОСОБА_16 , учениці 1-Б класу Ковельської міської гімназії, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у володінні останнього;

-джинсову куртку синього кольору "REVOLT"; табель досягнень у навчанні та відвідування школи, виданий Маневицькою загальноосвітньою вечірньою школою смт. Маневичі ОСОБА_13 ; свідоцтво про народження, видане на ім`я ОСОБА_13 ; довідки про звільнення з УВП серії ВОЛ № 03899 та серії ВОЛ № 02744, видані на ім`я ОСОБА_13 ; додаток до свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_5 , виданий ОСОБА_13 , які передано на зберігання до камери схову Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1