Справа № 201/4784/15-к
Провадження № 1-кс/201/3038/2015
У Х В А Л А
28 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання органу досудового слідства повернути листування і інші форми обміну інформацією, а також автомобіль марки Лексус ЕS 350, державний номер НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання органу досудового слідства повернути листування і інші форми обміну інформацією, а також автомобіль марки Лексус ЕS 350, державний номер НОМЕР_1 .

У скарзі ОСОБА_3 вказує, що ухвалою судді слідчого Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2015р. надано тимчасовий доступ до речей і документів: листуванню і іншим формам обміну інформації захисника з клієнтом, а також до автомобіля марки Лексус ЕS 350, д/н НОМЕР_1 , власником якого він є. Вважає, що фактично ухвалою надано дозвіл на тимчасовий доступ, а не на вилучення. Проте автомобіль та документи із захисту обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб, прізвища яких він не може назвати, безпідставно вилучені, отже є викраденими. З моменту вилучення документів та автомобілю минуло більше місяця, але слідчий не звертався до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Тому автомобіль та листування з клієнтом на підставі ч. 1 ст. 169 КПК України повинні бути повернуті.

Щодо обґрунтування підстав вилученого майна вказав, що в ухвалі судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2015р. вказано невірно, що адвокат ОСОБА_3 доставляє до суду свідків обвинувачення - ОСОБА_6 , відмовляючись при цьому його допитувати. Хоча перед засіданням ОСОБА_6 подав заяву з поясненнями, але суд, посилаючись на ст. 352 КПК України, не став його допитувати. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 здійснював фізичний та моральний тиск на ОСОБА_6 біля будівлі суду. ОСОБА_6 запропонував йому сісти в його автомобіль Лексус ЕS 350, д/н НОМЕР_1 , з адвокатом ОСОБА_8 , чим перешкодив ОСОБА_7 у подальшому тиску. Також ОСОБА_7 погрожував йому та адвокату ОСОБА_8 21.01.2015р. увечері ОСОБА_6 повідомив йому, що він викрадений співробітниками ОСОБА_9 22.01.2015р. ОСОБА_6 подав до суду заяву про допит свідків, проте засідання суду було перенесено на 09.02.2015р. 09.02.2015р. під час здійснення професійних обов`язків у приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у кримінальній справі відносно ОСОБА_5 біля залу судового засідання невідомі особи вимагали проїхати з ними, намагалися затримати його, перешкоджали увійти до приміщення суду, вимагали, щоб він проїхав з ними, тиснули на нього морально. Він відмовився виконувати їх вимоги та покинув приміщення суду через чорний вихід, оскільки боявся за своє життя. Зазначає, що йому погрожували співробітники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Варава у зв`язку зі здійсненням його професійних обов`язків щодо захисту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на яких також здійснюється тиск та погрози з боку співробітників ОСОБА_9 .

Виходячи з викладеного, вважає, що вбачається умисел посадових осіб ОСОБА_9 на викрадення автомобілю, оскільки їм потрібні були документи по кримінальній справі стосовно ОСОБА_5 , так як заяви та пояснення ОСОБА_6 , які були в авто, вказують на відсутність вини підсудного. Тому просить скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити та додатково пояснив, що орган слідства на даному етапі, коли недоведена його вина у скоєнні злочину, повинен повернути автомобіль та переписку, як безпідставно вилучена і утримується на незаконних підставах.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечував, зазначивши, що заявник не звертався до слідчого із заявою про повернення переписки і не вказує, які документи вилучені. Автомобіль у провадження є речовим доказом і буде повернутий лише після завершення слідства.

Суд розглядає скаргу без аудіофіксації судового засідання, оскільки такої заяви не надійшло.

Вислухавши в судовому засідання заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

У своїй скарзі заявник просить зобов`язати орган досудового слідства повернути вилучений автомобіль та листування з клієнтом.

Щодо повернення автомобілю.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2015р. на тій підставі, що автомобіль ТОYОТА LTXUS, д/н НОМЕР_1 , має значення для встановлення суттєвих обставин у кримінальному провадженні, оскільки міг зберегти сліди пострілів прапорщика ОСОБА_11 , отже може бути використаний як речовий доказ, потребує детального огляду та може бути предметом експертного дослідження, слідчому СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 надано тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю вилучення, а саме: автомобіля марки ТОYОТА LЕXUS, д/н НОМЕР_1 , чорного кольору.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як видно із протоколу тимчасового вилучення майна від 10.02.2015р. з 16:30 до 17:25 біля ІНФОРМАЦІЯ_2 (пр. К.Маркса, 37) у присутності двох понятих, слідчим ОСОБА_13 тимчасово вилучений вказаний автомобіль. Протокол містить опис автомобіля із зовні та зовнішніх пошкоджень. Відомості щодо вилученні будь-який предметів з автомобіля чи дослідження салону відсутній.

Отже, ухвалою слідчого судді надана можливість вилучення автомобіля марки ТОYОТА LЕXUS, д/н НОМЕР_1 , чорного кольору. Даний автомобіль вилучено 10.02.2015р., про що свідчить протокол тимчасового вилучення майна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто звернення ОСОБА_3 від 20.02.2015р. щодо повернення автомобіля та листом від 11.03.2015р. повідомлено, що прокуратурою Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000493 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо наїзду на сержанта міліції ОСОБА_14 . Звернення приєднано до матеріалів кримінального провадження, викладені доводи будуть ретельно перевірені в ході досудового розслідування та вразі встановлення в діях працівників міліції ІНФОРМАЦІЯ_4 , які вилучали автомобіль марки Лексус, ознак інших кримінальних правопорушень відомості про них будуть внесені до ЄРДР.

Підстав, встановлених ст. 169 КПК України, які б надавали змогу повернути автомобіль заявнику не встановлено, зокрема, не приймалася постанова прокурора про визнання вилученого майна безпідставним чи ухвала слідчого судді чи суду про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, не подавалися відповідні клопотання із пропуском строку та не приймалося рішення про скасування арешту.

З приводу того, що слідчий не звертався із клопотанням про арешт майна після його вилучення, зазначаю наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів, окрім іншого, має бути зазначено розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і документи, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом.
Водночас, згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.

Статтею 166 КПК України передбачено наслідки невиконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів, Так, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Згідно із ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Отже, ухвала про арешт майна, виноситься після проведення саме обшуку, в ході якого слідчим були відшукані і вилучені вказані документи, які не були прямо зазначені в ухвалі судді слідчого про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення конкретних документів.

В даному випадку, обшук у ОСОБА_3 та в його автомобілі не проводився, а слідчим суддею був наданий дозвіл на інший захід тимчасовий доступ до майна з можливістю вилучення. Цей захід виконаний слідчим. Тому потреби у здійсненні обшуку з підстав невиконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів не було.

З наведених норм випливає, що у порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий звертається із клопотанням про арешт того мана, вилучення в ході обшуку, яке не було конкретно перераховано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук.

В такому разі, якщо із таким клопотанням слідчий не звертався, майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

До того ж підстави припинення тимчасово вилученого майна вказані і у ст. 169 КПК України, згідно із якою тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 (подання клопотання пізніше наступного робочого дня після вилучення майна), частиною шостою статті 173 цього Кодексу (постановлення ухвали пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання); 4) у разі скасування арешту.

Підстав, встановлених ст. 169 КПК України, які б надавали змогу повернути автомобіль заявнику не встановлено, зокрема, не приймалася постанова прокурора про визнання вилученого майна безпідставним чи ухвала слідчого судді чи суду про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, не подавалися відповідні клопотання із пропуском строку та не приймалося рішення про скасування арешту.

Слід зазначити, що згідно за нормою ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Отже, арешт майна є одним із заходів забезпечення цивільної відповідальності та протидії подальшому вчиненню проти правних дій.

На вилучення автомобіля прямо надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, він не є предметом, вилученим в ході обшуку, а є тимчасово вилученим майном, долученим до матеріалів у якості речового доказу, з метою встановлення істини у кримінальному провадженні.

Щодо повернення листування.

Заявник в засіданні стверджував, що 20.02.2015р. він звертався до органів слідства із заявою і про повернення автомобіля і про повернення листування. Втім 20.02.2015р. (лист № 31) ОСОБА_3 звертався зі скаргою до прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська, в якій вказав, що він звернувся до ОСОБА_9 щодо повернення автомобіля та просив прокурора дати вказівку про повернення автомобіля. Скарга була переадресована до прокуратури Дніпропетровської області та, як було вказано, листом Прокуратури Дніпропетровської області від 11.03.2015р. № 06/2-423вих-15 заявнику надана відповідь. Ані у скарзі заявника від 20.02.2015р., ані у відповіді прокуратури від 11.03.2015р. не йдеться про повернення листування та іншої переписки. Отже, заявник не довів, що він звертався до органу слідства із заявою про повернення переписки, листування.

Дійсно, згідно із ч. 1 ст. 161 КПК України речами і документами, до яких заборонено доступ, є: 1) листування або інші форми обміну інформацією між захисником та його клієнтом або будь-якою особою, яка представляє його клієнта, у зв`язку з наданням правової допомоги; 2) об`єкти, які додані до такого листування або інших форм обміну інформацією.

Вищевказаною ухвалою слідчого судді не надавався доступ до інших речей, окрім автомобілю. Заявник у скарзі не вказує, яке саме листування чи інформацію вилучено, не надає доказів щодо наявності будь-якого листування в автомобілі та не вказує у прохальній частині скарги яку переписку, з ким, які інші форми інформації слід повернути. Його доводи про те, що в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на його думку викрали автомобіль, є умисел на заволодіння заявою та поясненнями ОСОБА_6 , є лише його припущенням, яке нічим не підтверджується. До того ж в судовому засіданні доведено, що автомобіль було не викрадено, а вилучено на законних підставах. Тому скарга в цій частині є необґрунтованим.

Слід зазначити, що заявник вже звертався з аналогічною скаргою до слідчого судді із вимогами про повернення листування та автомобілю марки Лексус ЕS 350. Ухвалою слідчого судді від 20.03.2015р. у задоволенні скарги відмовлено. У даній скарзі заявник додатково в обґрунтування підстав повернення автомобілю посилався на відсутність ухвали слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна. Як вказано вище, відсутність такої ухвали не є єдиною підставою повертати тимчасово вилучену річ, якщо вона є речовим доказом.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у скарзі слід відмовити

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання органу досудового слідства повернути листування і інші форми обміну інформацією, а також автомобіль марки Лексус ЕS 350, державний номер НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1