Справа № 129/941/19
Провадження по справі № 1-кп/129/160/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині кримінальне провадження № 0000252 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гайсина Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина дружини 2011 р.н., старшого солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше несудимого, - в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

Установив:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 240 від 01.10.2008 ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду старшого водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат. Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її в Збройних Силах України, ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Маючи посвідчення водія та обіймаючи посаду старшого водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 достеменно знає вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.9(а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції »; п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

2.06.2018 р. о 21 год. 30 хв. в м.Гайсині по вул. 1 Травня в напрямку м.Умань на автодорозі М12 488 км+560 м старший солдат військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам п.п. 2.9 (а), 10.1, 12.1 ПДР України, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_2 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав за межі проїзної частини, де допустив наїзд на ростуче дерево; в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася забоєм головного мозку середнього ступеня важкості та субарахноїдальним крововиливом, закритої хребтово-спиномозкової травми, яка проявилася переломовивихом С6 хребця з антелістезом ІІ ступеня, після травматичною грижею С6-С7 міжхребцевого диску, переломом суглобових відростків С6 і С7 хребців, забоєм шийного відділу спинного мозку важкого ступеню, яка ускладнилась грубим тетрапарезом до елегії в кистях та нижніх кінцівках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

30.01.2020 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 за наданою прокурору письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000252 укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даної кримінальної справи обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України.

Сторонами визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за скоєний злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України; з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, характеризуючих даних обвинуваченого, зокрема, те що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працездатного віку, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником АТО та учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, а також з врахуванням відсутності збитків від кримінального правопорушення, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, активне сприяння органам досудового розслідування, добровільне та повне відшкодування завданих збитків, за наявності обставини, що обтяжує покарання, скоєння злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння,обвинувачений ОСОБА_4 має понести більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, із застосуванням ст. 69 КК України (перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України), у виді позбавлення волі строком два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. В той же час, у відповідності до вимог ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замість позбавлення волі на строк два роки призначити покарання у виді службового обмеження, сторони остаточно погодили призначення ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження ОСОБА_4 проводити відрахування в доход держави у розмірі двадцяти відсотків. Одночасно ОСОБА_4 роз`яснено, що під час відбування цього покарання він як засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

За змістом ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілі, допускається у випадку надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що під час укладання даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким, внаслідок якого шкода завдана потерпілому ОСОБА_6 , який надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 , зазначена шкода відшкодована.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, що укладена угода про визнання винуватості є добровільною, ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше несудимий, має молодий вік, повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні поставленого йому за вину злочині, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, сприяв встановленню дійсних обставин справи, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є несудимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину дружини 2011 р.н., є учасником АТО та учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, що є пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами, і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дають підстави для застосування статті 69 КК України при призначенні йому покарання, обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо у разі застосування узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання, визначеного в межах загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність; за таких обставин угода про визнання винуватості має бути затверджена як така, що відповідає вимогам закону, з призначенням ОСОБА_4 визначеного в ній покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. З урахуванням зазначених обставин справи і особи військовослужбовця ОСОБА_4 на підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки із щомісячним відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого. Потерпілий ОСОБА_6 не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь держави підлягають судові витрати: вартість судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1001,00 грн., судової автотехнічної експертизи в сумі 1001,00 грн., вартість судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1001,00 грн., всього на суму 3003,00 грн.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Клопотань відносно запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не заявлялося.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 476 КПК України, -

Ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2020 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 за наданою прокурору письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000252.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки із щомісячним відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_4 .
Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з дня звернення цього вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертиз по справі в сумі 3003,00 грн.

Речові докази: автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_6 .

Роз`яснити, що вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області, - винятково за наявності передбачених ч.4 ст.394 КПК України підстав; клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Суддя: