Справа № 738/496/20
№ провадження 1-в/738/82/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія №91» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4
представника установи
виконання покарань - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережна комісія Менської районної державної адміністрації Чернігівської області звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 1/2 частину призначеного строку покарання, стягнень не має, має заохочення.
Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судовому засіданні підтримав подання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти застосування до нього заміни невідбутої частини покарання обмеженням волі, посилаючись на те, що заміна місця відбування покарання погіршить його становище, оскільки у вересні 2020 року у нього настає пільга, передбачена ст.81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений підпадає під дію ст.82 КК України, але оскільки він заперечує щодо застосування до нього такої пільги, тому просив відмовити в його задоволенні.
Представник спостережної комісії, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши представника установи виконання покарань, думку засудженого, прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року за ч.3 ст.309 К України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2018 року вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року залишено без змін.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року набрав законної сили 19 січня 2018 року.
Строк вiдбування покарання обчислюється з 21 вересня 2017 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року засудженому ОСОБА_2 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 21 вересня 2017 року по 19 січня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно відбув 1/2 частину призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до представників адміністрації установи виконання покарань, наявність заохочень.
Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації установи виконання покарань, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що доводи засудженого ОСОБА_2 про погіршення його становища є слушними, оскільки на даний час він є працевлаштованим, а в разі заміни невідбутої частини покарання на обмеження волі він матиме самостійно шукати та оплачувати житло, самостійно працевлаштовуватись, окрім цього, 20 вересня 2020 року він матиме право на умовно-дострокове звільнення. Оскільки сам засуджений просить не застосовувати заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким, така заміна не покращить правове становище засудженого та не зменшить характер карально-виховного впливу на нього.
За таких обставин, суд дійшов висновку про не можливість заміни засудженому ОСОБА_2 покарання більш м`яким, а саме заміни позбавлення волі обмеженням волі, оскiльки приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, буде суперечити його волі та інтересам.
Керуючись ст. 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія №91» та Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 23 квітня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1