Справа №№ 148/1676/16-к
В И Р О К
Іменем України

07 травня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000387 внесеного в ЄРДР від 08.07.2016 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, уродженця с. Чуків, Немирівського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працює різноробочим Вінницька птахофабрика, судимий

- 24.01.2007, Новоселицьким р/с, Чернівецької обл. за ст. ст. 152 ч.3, 153 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 7 р. 6 міс. п/в;

- 11.06.2008, Немирівським р/с Вінницької обл., за ст. ст. 296 ч.1, 70 ч.4 КК України до 7 р. 6 міс. п/в, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 122 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 07.07.2016 близько 22:00, знаходячись з тильної сторони магазину «Продукти», с. Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області, втрутившись у вирішення конфліктної ситуації, яка напередодні виникла між неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється сином його співмешканки ОСОБА_9 , та жителем с. Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах словесної перепалки, яка переросла у бійку, на підставі раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю та під час інерційного падіння вдарився тильною частиною голови та лівою нижньою кінцівкою об землю.
Внаслідок указаних умисних дій ОСОБА_7 , що виразились у спричиненому ним удару в обличчя потерпілому ОСОБА_5 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та синців на голові, обличчі, лівої нижньої кінцівки, а також подвійний перелом лівої величної дуги зі зміщенням.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20-к від 21.07.2017, яка проведена експертами Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі ухвали Тульчинського районного суду від 15.02.2017, встановлено, що за ступенем важкості отриманні ОСОБА_5 тілесні ушкодження належать:
- забій м`яких тканин та синців на голові, обличчі, лівої нижньої кінцівки, - до легких тілесних ушкоджень;
- подвійний перелом лівої величної дуги зі зміщенням, - до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (згідно п. 2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995)
Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились в морфологічних властивостях ушкоджень, по давності утворення можуть відповідати, строку, вказаному у «Ухвалі» про призначення експертизи, - 07.07.2016.
Характер і локалізація (потилична ділянка справа, нижня повіка лівого ока, кут нижньої щелепи зліва, лівий гомілково-ступневий суглоб) тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 виключають можливість їх утворення внаслідок однократного падіння з положення стоячи на площину.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України визнав частково і суду показав, що 07.07.2016, він разом із своєю співмешканкою та дітьми перебували на святкуванні свята «Івана Купала», біля будинку культури в с. Тарасівка. Його пасинок ОСОБА_10 , якому на той час було 16 років, попросив його поїхати до магазину купити води. Він разом з ним, близько 21 год. поїхав на автомобілі в сільський магазин. Під`їжджаючи до магазину, з тильної сторони, він побачив, що посередині дороги, йшов незнайомий йому чоловік. Він йому посигналив, щоб той зійшов з дороги, і поїхав далі. Зупинившись біля магазину, ОСОБА_10 , вийшов з автомобіля, а він намагався поставити автомобіль таким чином, щоб в послідуючому завести його з покату, так як в нього був розряджений акумулятор. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, як незнайомий йому чоловік за шиворот тягає ОСОБА_10 . Він почав до них кричати і направився в їх сторону. В цей час він побачив, як незнайомець двічі вдарив ОСОБА_10 в область шиї. Він підбіг до них, але той чоловік продовжував тягати ОСОБА_10 , тоді він йому сказав щоб той припинив, однак він не реагував. Тоді він наніс йому удар лодонею в область обличчя, і той чоловік впав на землю. Він забрав ОСОБА_10 і вони пішли в магазин, купили води і пішли назад до автомобіля. Коли вони повертались, то цей чоловік викрикував в їхню адресу погрози фізичної розправою, але він не реагував на це. Вони сіли в автомобіль і поїхали до будинку культури. Цим невідомим чоловіком, як згодом він довідався є потерпілий ОСОБА_5 . Свою вину він визнає частково, а саме в тому, що спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Однак, він підтримує позицію свого захисника про те, що висновок комісійної експертизи, якою встановленні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, є неналежним доказом. Так, як при проведенні першочергової експертизи таких даних здобуто не було. Подане його захисником клопотання про перекваліфікацію дій з ст. 122 ч.1 КК України на ст. 125 ч.1 КК України, він підтримує, та просить звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з минуванням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Також частково визнає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди на суму 5000 грн. Під час даного інциденту він перебував в тверезому стані, так як алкоголь не вживає взагалі. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , суду показав, що 07.07.2016, він біля 22 год. йшов по дорозі в напрямку магазину-кафе в с. Тарасівка. В руках він ніс каструлю з шашликами. В цей час по дорозі в напрямку магазину пролетів автомобіль, який зупинився біля магазину. Він підійшов до магазину і залишив там каструлю, а сам повертався назад. Проходячи повз двох чоловіків, якими як він в подальшому довідався були ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , вони почали словесно до нього чіплятись, з невідомих йому причин. ОСОБА_10 почав шарпати його за одяг, він намагався відборонитись, і в цей час ОСОБА_7 ззаду наніс йому удар в голову, від якого він впав і втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості, то виявив, що в нього розбитий ніс. Під час даного інциденту, крім вказаних осіб, нікого більше не було. Після цього, він пішов до магазину, де йому надали допомогу дружина та друзі. Під час досудового розслідування він проходив експертизу, відповідно до якої в нього було встановлено легкі тілесні ушкодження. Однак, на протязі тривалого періоду біль не проходив. Тому він пройшов томографію, і в нього виявили перелом. Дані документи він представив до суду. Ним також заявлено позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Від стягнення матеріальної шкоди він відмовляється, просить стягнути лише моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. та понесені судові витрати.

Свідок ОСОБА_13 , суду показала, що вона є дружиною потерпілого. 07.07.2016, вона перебувала в магазині в с. Тарасівка, який належить їхнім друзям. В магазин зайшли два чоловіка, один з яких був старший. Як згодом з`ясувалось це були ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Під час розмови між ними вона почула, як вони між собою говорили навіщо він його бив, а ОСОБА_7 говорив до ОСОБА_10 навіщо він його зачіпав. Коли дані чоловіки вийшли з магазину, то зайшов її чоловік ОСОБА_5 , в якого було розбито обличчя. Наскільки їй відомо, зі слів чоловіка події відбувались ззаду приміщення магазину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 07.07.2016, він разом зі своїм вітчимом ОСОБА_7 поїхали на автомобілі в магазин с. Тарасівка. Під`їжджаючи до магазину, він побачив по середині дороги чоловіка, який був на підпитку. ОСОБА_7 його об`їжджав, і цей чоловік, як згодом він дізнався це був ОСОБА_5 , крикнув їм, куди вони їдуть. Під`їхавши до магазину, він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_7 , ще був в автомобілі. Його покликав ОСОБА_5 , він підійшов до нього, і в цей час відбулась суперечка, з приводу того, що вони їхали в невстановленому місці. ОСОБА_5 взяв його за одяг і почав ним трясти, під час цього двічі вдарив його по шиї рукою. В цей час підійшов ОСОБА_7 і рукою вдарив ОСОБА_5 в область голови, від чого той впав. Після цього вони пішли в магазин, купили води і поїхали до будинку культури. Коли в поліцію викликали ОСОБА_7 , то він ходив разом з ним, і повідомляв, що йому також були спричинені тілесні ушкодження, однак заяви від нього не прийняли.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що про обставини події, вона дізналась наступного дня від сина ОСОБА_10 , який їй розповів, що його двічі вдарив в затилок ОСОБА_5 , а за нього заступився ОСОБА_7 . Разом з сином вона ходила до поліції щоб подати заяву, однак її не прийняли.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона перебувала в магазині разом з чоловіком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Почула крик ОСОБА_13 , підійшовши побачила, як вмивався ОСОБА_5 , в якого було розбито обличчя. Із розмови вона зрозуміла, що його побили біля магазину невідомі особи. Також бачила, що ОСОБА_5 не міг ходити, так як в нього боліла нога. В магазині розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про те, що вони когось побили не чула.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав покази аналогічні тим, що і свідок ОСОБА_11 . При цьому також вказав, що йому повідомив ОСОБА_5 , що його побив ОСОБА_7 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2016 зі свідком ОСОБА_10 та фототаблицею до нього, відповідно до якого останній розповів та показав нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 (т.2 а.с. 9-12);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2016 з підозрюваним ОСОБА_7 та відеозаписом до нього, відповідно до якого останній розповів та показав нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 (т.2 а.с. 13-17);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 20-к від 21.07.2017, відповідно до якого у ОСОБА_5 було встановлені тілесні ушкодження, їх ступінь тяжкості та локалізація. (т.1 а.с. 150-151).

Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Окрім, як стороною захисту заявлено клопотання про недопустимість доказу, а саме висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20-к від 21.07.2017. Так, сторона захисту вважає, що вказана експертиза була проведена на підставі наданих суду доказів, рентгенівських знімків та знімків СКТ, які отриманні не в спосіб визначений КПК України.

Оцінюючи доводи сторони захисту в частині належності та допустимості доказу, висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20-к від 21.07.2017, судом встановлено, що вказана експертиза проведена на підставі ухвали суду від 15.02.2017. Відповідно до вказаної ухвали судом було надано експертам для дослідження знімки мультиспіральної комп`ютерної томографії діагностичного центру «Медіксан» від 11.10.2016 та два рентгенівських знімки, які були представлені суду, в судовому засіданні 15.02.2017, яке проводилось за участю сторін кримінального провадження. (т.1 а.с. 146-147, 148).

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 56 КПК України, якою визначено права потерпілого, частиною першою пунктом третім передбачено, що потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Таким чином, в силу ст. ст. 85, 86 КПК України, враховуючи, що потерпілим було реалізовано його право на надання суду доказів, на підставі яких і проведено комісійну судово-медичну експертизу, вказаний висновок є належним та допустимим доказом в даному кримінальному провадженні.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, доведена в судовому засіданні в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 122 ч.1 КК України.

При вирішенні клопотання сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ст. 125 ч.1 КК України, суд приходить до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає, так як судом визнано належним та допустимим доказом висновок комісійної судово-медичної експертизи № 20-к від 21.07.2017.

Пом`якшуючими покарання обставинами являється щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Судом також враховано, що обвинувачений має непогашенні судимості за вчинення умисних злочинів, однак вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відбулось, за обставин, які пов`язані із намаганням обвинуваченого захистити неповнолітнього сина своєї цивільної дружини, які виникли внаслідок конфлікту із потерпілим. Оцінені в судовому засіданні докази, які характеризують особу обвинуваченого, а також представлена до суду досудова доповідь, з якої вбачається, що обвинувачений має постійне місце роботи різноробочого в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», за яким позитивно характеризується, має позитивні та стабільні соціальні зв`язки з рідними та близькими, які свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді виправних робіт за місцем роботи, в межах санкції визначеної ст. 122 ч.1 КК України, яке останній повинен відбувати.

Призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідатиме меті й принципам справедливості, сумірності та індивідуалізації, є сумірним характеру вчинених дій та їх небезпечності.
При вирішенні питання про запобіжний захід, суд вважає, що підстав для його обрання має.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим, з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинуваченого, на підставі ст. ст. 1167, 1177 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, з врахуванням заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, приймаючи до уваги обставини, що останній зазнав моральних страждань, які супроводжувались психологічними переживаннями пов`язаними з спричиненням тілесних ушкоджень, суд вважає, що еквівалентом грошового стягнення, яке підлягає відшкодуванню обвинуваченим буде стягнення коштів в сумі 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 57, 122 КК України, ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання виді виправних робіт строком на один рік і шість місяців за місцем роботи, з відрахуванням десяти відсотків від із суми заробітку в дохід держави.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_2 , кошти в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень) за завдану моральну шкоду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: