Справа № 944/874/20
Провадження №1-кп/944/702/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 03.08.2019 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глухів Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм вантажного автомобіля та помічником комірника ФГ «Відродження», колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , звільненого з військової служби 11.07.2016 року, демобілізованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від обов`язків військової служби, 22.05.2016 року о 08 год 00 хв не повернувся із наданої йому відпустки та не з`явився вчасно на службу на місце розташування підрозділу, розташованого на полігоні Міжнародного центру миротворчості безпеки України, в умовах особливого періоду та до 06.06.2016 року без поважних причин перебував поза межами розташування підрозділу, розташованого на полігоні Міжнародного центру миротворчості безпеки України, який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 407 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що будучи військовослужбовцемвійськової частини - польова пошта НОМЕР_1 сумлінно проходив військову службу, однак під час перебування його підррозділу на полігоні Міжнародного центру миротворчої безпеки України в АДРЕСА_2 до нього зателефонував батько та повідомив, що відносно нього порушено кримінальне провадження за злочин, якого він не вчиняв, для з`ясування таких обставин і доведення своєї невинуватості він попросив відпустку і йому було надано відпустку на тиждень. Приїхавши додому, з`ясувавши обставини підозри він довів свою невинуватість та був виправданий судом, однак пережив психологічний стрес мав нервовий зрив і змушений був звернутися за допомогою до кваліфікованих лікарів, внаслідок чого дійсно вчасно, як це мало бути 22.05.2016 року не повернувся на військову службу з відпустки, повернувся добровільно 06.06.2016. Про існування кримінального провадження за ч.4 ст. 407 КК дізнався з довідки МВС України, яку особисто замовив з метою повернення на військову службу, після отримання інформації добровільно та за власною ініціативою звернувся до органів ДБР та активно сприяв слідству. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати та застосувати до нього ст 69 КК України та призначити покарання у виді штрафу, оскільки працює, має можливість оплатити штраф, а в подальшому має намір укласти контракт з ЗСУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин, в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням наведеного, щирого каяття у вчиненому, активного сприяння урозкритті злочину, як обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, має на утриманні двох малолітніх дітей, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого і свідчить про те, що мета покарання, виправлення і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде досягнута у разі призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України. За таких обставин, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання - штрафу, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

Речових доказів у справі немає.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1