У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3037/18

№ 1-кп/183/251/20

21 травня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000141 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації, сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

07 серпня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 № 607/2014, сержант ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

В подальшому, у зв`язку зі службовою необхідністю сержант ОСОБА_3 переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

24 серпня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 112 сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду водія групи інженерного забезпечення.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

04 грудня 2014 року сержант ОСОБА_3 був направлений для проходження лікування до лікарні м. Демитрово Донецької області. У подальшому ОСОБА_3 був переведений до КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, де проходив стаціонарне лікування з 09 по 19 грудня 2014 року.

У відповідності до вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відпустки.

Однак, 19 грудня 2014 року після завершення лікування, сержант ОСОБА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для проходження військової служби, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

Таким чином, сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 20 грудня 2014 року по 06 березня 2018 року включно, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Суд, вислухавши думку прокурора, прийшов до наступних висновків.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Абзацом 2 частини 7 статті 284 КПК України передбачено, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до актового запису про смерть № 367 від 26.11.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дає суду підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 284, абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1