У Х В А Л А Справа № 932/813/20

Провадження № 1-кс/932/363/20

26 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001945,-

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 , у якій він прохає скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001945.

Підставами для задоволення скарги вказав наступне. У провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001945, що відкрито за його заявою. 21 січня 2020 року він отримав поштою витяг із ЄРДР, зі змісту якого дізнався, що кримінальне провадження закрито слідчим 21 березня 2015 року. Втім, постанови слідчого від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001945, він не отримував. В цей же час, вважає прийняту слідчим постанову протиправною, оскільки ним не забезпечено ефективного досудового розслідування, а його висновок про те, що факт вчинення кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження, є безпідставним. Слідчий не вжив усіх необхідних заходів для збору доказів по справі, не здійснив необхідних процесуальних дій. Слідчим допущено істотні процесуальні порушення, зміст яких скаржником не розкритий. Слідчим не встановлено ті обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: час, місце, спосіб вчинення злочину, подія кримінального правопорушення. Постанова слідчого, якою, як зазначив скаржник, він не володіє, не містить обґрунтованих підстав для закриття кримінального провадження.

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що копії постанови про закриття кримінального провадження ні ОСОБА_4 , ні його представники не отримували. Представник ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області із адвокатським запитом для отримання копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження, однак відповіді він не отримав. Через це наполягав на витребуванні слідчим суддею із відділку поліції матеріалів кримінального провадження № 0001945, оскільки, на його думку, слідчий суддя уповноважений на витребування доказів, згідно із вимогами ст. 315 КПК України, при розгляді скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого.

Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явились, письмових заяв та клопотань суду не надали. Представник скаржника не заперечував проти розгляду скарги у відсутність слідчого та прокурора. З цих підстав скаргу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за відсутності слідчого та прокурора, винесено ухвалу.

Дослідивши матеріали скарги, прихожу до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001945, яке відкрито 06 травня 2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування здійснювалось за фактом заволодіння майном ОСОБА_4 , що вчинено шляхом обману. Як вбачається із витягу із ЄРДР під № 0001945, що роздрукований станом на 13 грудня 2019 року, це кримінальне провадження закрито 21 березня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю в діях особи ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Оскільки, як зазначено скаржником, копії постанови від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001945 ним не отримано, що підтверджено і поясненнями його представника, наданими у судовому засіданні, твердження про те, що постанова прийнята слідчим необґрунтовано, а досудове розслідування проведено неякісно і неповно, на даний час є припущеннями скаржника.

Цей витяг з ЄРДР надісланий 19 грудня 2019 року ОСОБА_4 , разом із листом прокурора від 17 грудня 2019 року, що спростовує доводи скаржника про отримання поштою витягу лише 21 січня 2020 року. Так, нормативний строк пересилання простої письмової кореспонденції у межах міста складає три дні, із врахуванням дня подання до об`єкту поштового зв`язку листа. Надана копія конверту свідчить про те, що лист прокурором було надіслано саме простою поштовою кореспонденцією. Будь-яких доказів того, що цей лист отримано ОСОБА_4 саме 21 січня 2020 року, мені, як слідчому судді, не надано.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового слідства і підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, і випливає із системного тлумачення положень ст. 284 КПК України в їх нерозривному зв`язку зі ст.ст. 2, 3, 7, 9, 91-94, 110 КПК України.

Згідно із положеннями ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»). Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи, у порядку ст. 94 КПК України, слідчим було надано необхідну правову оцінку в сукупності, а зроблені слідчим висновки не могли залишати місце сумнівам.

Оскільки мені, як слідчому судді, ні скаржником, ні його представниками, ні слідчим та прокурором, копії оскарженої постанови не надано, здійснити її оцінку на предмет повноти досудового розслідування, відповідності висновків слідчого фактичним обставинам справи, обґрунтованості постанови, можливості не маю. Враховую те, що кримінальне провадження № 0001945 було порушено за заявою ОСОБА_4 , тому йому було відомо про його існування, і, згідно із правовою позицією, викладеною у рішеннях ЄСПЛ, він мав, з розумним інтервалом часу, самостійно цікавитись провадженням по справі («Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року). Належних доказів реагування адвоката на невиконання вимог його адвокатського запиту по кримінальному провадженню № 0001945, у вигляді ініціювання ним питання про притягнення винної особи з органу досудового розслідування чи прокурора до адміністративної відповідальності, мені, як слідчому судді, не надано.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 28 КПК України, відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Норма ст. 315 КПК України, яка передбачає право суду, з метою підготовки до судового розгляду кримінального провадження, витребувати певні документи, до переліку тих статей, за нормами яких слідчим суддею здійснюється розгляд скарг, не входить, внаслідок чого посилання адвоката на цю норму, при обґрунтуванні тим клопотання про витребування доказів, є не доречним. Вирішення судом питання про витребування доказів зумовлено підготовчим провадженням, як стадією судового провадження, що починається після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Тому, інститут витребування доказів існує саме на стадії судового провадження, при підготовці справи судом до розгляду, а на стадії досудового розслідування, при розгляді скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, відсутній. Цей висновок повністю узгоджується із положеннями ст. 306 КПК України щодо розгляду скарги слідчим суддею у надзвичайно стислі строки, а також із встановленим законодавцем строком на подання скарги заявником упродовж десяти днів з моменту отримання особою копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Тому, якщо особа такого рішення не отримала, вона не обмежена у часі для вчинення усіх необхідних дій з ознайомлення та отримання копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки процесуальний строк на подання скарги розпочне свій відлік лише після такого отримання.

Внаслідок того, що слідчий суддя не уповноважений на витребування доказів при розгляді скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, а розгляд ним скарг здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності кримінального процесу, самостійного обстоювання сторонами своїх доводів, беручи до уваги те, що правова оцінка рішенню слідчого, що не досліджувалось у судовому засіданні слідчим суддею, надана бути не може, оскільки таке судове рішення не буде відповідати ні національним, ні міжнародним стандартам доказування, а також тому, що усі доводи скаржника, що із постановою не ознайомлений, є виключно припущеннями останнього, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 305, 307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 21 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001945 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1