Справа №949/586/20
Провадження №1-кп/949/177/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000216 від 15 травня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Любиковичі Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №628656 від 19 жовтня 2004 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,74 га., з цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», що розташована на території Бережківської сільської ради, якою вона користується з 2003 року та зобов`язана забезпечити використання земельної ділянки за призначенням. На підставі зазначеного державного акта, виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер :03:009:0077.
Пунктом «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України на власників земельних ділянок поряд з іншими обов`язками законодавцем покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними земельний ділянок, наданих їм у власність виключно за їх цільовим призначенням.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, розташованої за межами населених пунктів, провадиться районною державною адміністрацією, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимого статті 186-1 Земельного кодексу України.
Разом з тим, нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, ОСОБА_4 , діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки, належної їй на праві приватної власності, площею 0,74 га., із кадастровим номером :03:009:0077, що в с. Бережки Дубровицького району, наданої для ведення особистого селянського господарства, вирішила без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду облаштувати на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму для власних потреб.
Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером :03:009:0077 та не маючи в наявності готового та затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, ОСОБА_4 в березні 2020 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, за допомогою активного використання сільськогосподарської техніки, за допомогою якої проводилась виїмка (зняття) ґрунтового покриву, незаконно облаштувала штучну водойму (ставок), розміром 20x20x2 м.
Внаслідок самовільного облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, належної їй на праві приватної власності, виділеній для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :03:009:0077, частина земельної ділянки, безпідставно була виведена з земель сільськогосподарського обороту та порушено таким чином структуру грунту.
ОСОБА_4 використовувала вищезазначену земельну ділянку з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушила вимоги п.і ч.1 ст.211 Земельного кодексу України.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у безгосподарському використанні земель, що спричинило тривале зниження або втрату їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури грунту, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 254 КК України,

06 липня 2020 р. між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000216 від 15 травня 2020 року з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних обставин для даного кримінального провадження та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 254 КК України. Обвинувачена у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного злочину.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 254 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Розглядаючи питання про можливість затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримано правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 , і її захисник також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України в редакції ст.12 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винною, є злочином невеликої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.254 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, а також виконавши в судовому засіданні вимоги ч. 4 і ч. 6 ст. 474 КПК України та переконавшись у відсутності підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України і враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вищевказаної угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченої, не встановлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченої не застосовувались.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, яка була укладена 06 липня 2020 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1