Справа № 128/1684/18
Провадження №11-кп/801/418/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020 про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000534 від 22.05.2018 стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14.03.2020.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, характеризуючі дані та оцінив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить суд скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою замінити щодо нього запобіжний захід на більш м`який, а саме нічний домашній арешт. Посилається на те, що злочинів від не вчиняв, має сім`ю, постійне місце проживання, хворіє на гепатит, наміру ухилятися від суду не має. Апелянт вважає, що прокурором не надано обґрунтованих доводів щодо наявності ризиків.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З наведеної норми закону вбачається, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку суд зобов`язаний вирішити незалежно від наявності клопотань.
Судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою.
При розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції було заслухано виступи прокурора та обвинуваченого для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх тяжкість, наявність ризиків, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується із наявністю встановлених судом першої інстанції ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду та вчиняти інші злочини.
Обґрунтовуючи наявність зазначених ризиків, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який інкриміновані правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення, відсутність будь-яких відомостей щодо офіційного працевлаштування та місця проживання; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій особі у разі визнання останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів.
Колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді