Справа № 675/2782/19
Провадження № 1-кп/675/50/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" квітня 2020 р. м. Ізяслав

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Також під час руху вказаним автомобілем ОСОБА_5 не стежив за його технічним станом, хоча такі несправності могли бути виявлені ним, що, в сукупності з порушеннями інших вимог Правил дорожнього руху України, призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забійними ранами голови, переломом тім`яної та потиличної кісток черепа зліва із забоєм головного мозку середнього ступеня, крововиливами під оболонки головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечні для життя; забою грудної клітки зліва з післятравматичним плевритом, які згідно висновку судово-медичої експертизи, відносяться до категорії ушкоджень легкого ступеню тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такими діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 а, 2.3 б, 10.1, 14.2 а, 34.1.1 Правил дорожнього руху України.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться в прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у вигляді спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Будь-яким чином не оспорював, що порушив ПДР України, натомість у вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий вказав, що самої події, що мала місце за його участі не пам`ятає, оскільки після зіткнення втратив свідомість. Разом з тим зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого немає, просив суд суворо його не карати, а визначити мінімально можливе покарання.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження
Суд констатує, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який в цілому позитивно характеризується, відсутність судимостей та фактів притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, що в цілому свідчить про суспільну безпечність його особи.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує активну позицію потерпілого щодо прощення обвинуваченого, відсутність будь-яких прентензій, в тому числі майнового характеру, та дані досудової доповіді від 06.02.2020 року, згідно якої органом пробації зроблено однозначний висновок про можливість виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, оскільки інформація про його особу, його спосіб життя та історія правопорушень свідчить про низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення.
Слід зазначити, що значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений обвинуваченим.
З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із встановленням відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України іспитового строку.
При вирішенні питання щодо призначення додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, позицій прокурора та потерпілого, на думку суду, недоцільно і явно несправедливо при призначенні міри покарання застосувати відносно нього позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки це не відповідатиме самій меті такого покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування накладених арештів на транспортні засоби та вирішення відносно них питання про долю як речового доказу у відповідності до положень статті 100 КПК України.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст.ст. 118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням судових експертиз підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в загальному розмірі 7536 (сім тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 48 копійок, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Питання про речові докази та документи суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 118, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волібез позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України , а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази та документи по справі:
-автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 , - повернути ОСОБА_7 ,
-моторолер ALPHA ZS50F, д.н.з НОМЕР_2 , - повернути ОСОБА_4
-медичні картки стаціонарного хворого №347/2776, заведені Ізяславською ЦРЛ та Хмельницькою обласною лікарнею на ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути із ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 05.10.2015 року Ізяславським РС УДМС України в Хмельницькій області) на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз в розмірі 7536 (сім тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 48 копійок.
Апеляційна скарга на вирок суду в порядку статті 392 КПК України може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1