Справа № 638/108/18
Провадження №1-кп/280/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові судове провадження №0002648 від 28.05.2017 року відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2009р., офіційно не працевлаштований, із середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2007 за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2008 за ч.2 ст. 185 КК України. У відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання призначене 4 роки 1 день, постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.11.2010 умовно-достроково звільнений, не відбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 2 дні;

-вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.02.2012 за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.01.2013 року за ч.2 ст. 185, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.05.2014 звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 3 місяці 8 днів,

-вироком Київського районного суду м.Харкова від 30.10.2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, ст.75 КК України 2 роки іспитового строку, ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.10.2019 року вирок змінено в частині вирішення цивільного позову, стягнуто на користь ПрАТ "ДАТАГРУП" майнову шкоду в розмірі 8909,64 грн.;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_9 , будучи неодноразово судимим, 27.05.2017 року приблизно о 19:00 годині, перебуваючи на вул.Піщана Набережна в м.Харкові, діючи повторно, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не слідкує, переліз через паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , який на підставі договору дарування №ВВК 653846 від 31.08.2004 належить потерпілому ОСОБА_10 . Потім проник всередину житлового будинку через пошкоджену частину вхідної двері, де заволодів мідною проволокою, загальною вагою 2 226 кг, вартістю 211грн. 47 коп. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2945 від 20.06.2017, та автомобільною шиною БЛ-85 175/70 R-13 32-S та Dunlop SP-6 165-R13-82-T. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 304 від 20.06.2017 вартість автомобільної шини БЛ-85 175/70 R-13 32-S та Dunlop SP-6 165-R13-82-T складає 0 грн, а вартість металевого автомобільного диску складає 100грн. ОСОБА_9 заволодівши викраденим майном, направився до виходу з будинку, де був затриманий ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у зв`язку з чим ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
У судовому засіданні ОСОБА_9 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що в травні місяці 2017 року перебуваючи на вул. Піщана Набережна проник до житлового будинку 6-А з метою подальшого виявлення цінного майна. Взявши з собою мідну проволоку, автомобільну шину та автомобільний диск, направився до виходу, де був затриманий. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_9 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, поєднане з проникненням до житла, та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, неодружений, має на утриманні малолітню дитину 2009 року, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» перебуває з грудня 2016 року; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Обласний психоневрологічний диспансер» ХОР не звертався. Згідно досудової доповіді Київського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_9 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

При цьому вирок Київського районного суду м.Харкова від 30.10.2017 року стосовно ОСОБА_9 , яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК країни звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.10.2019 року, слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 30.10.2017 року стосовно ОСОБА_9 , яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК країни звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.10.2019 року, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 296,61 грн. на відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №2945 від 20.06.2017 року; 395,48 грн. на відшкодування процесуальних витрат за проведення судово-автотоварознавчої експертизи №304 від 20.06.2017 року, а всього стягнути 692 (шістсот дев`яносто дві) гривні 09 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1