Шаргородський районний суд
ВИРОК

Іменем України

16 квітня 2020 року

м. Шаргород

справа № 152/50/20

провадження 1-кп/152/24/20

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000183 від 01.07.2019 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 03.12.2019 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст.ст. 71, 72, ч.4 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 27 червня 2019 року приблизно о 16 годині перебуваючи в будинку співмешканки ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, користуючись відсутністю господарки та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до житлової кімнати, де з шафи умисно, таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 100 євро, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 27.06.2019 складає 2973, 02 грн., а також золоту каблучку 585 проби вагою 3,38 грама зі вставкою каменю «кубічний цирконій» розміром 18,5, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи №6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 4306, 90 грн., пару золотих сережок 585 проби вагою 1, 65 грама, вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 2165, 67 грн., золоту каблучку 585 проби вагою 1, 85 грама 18 розміру, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 2468, 16 грн, золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк» 585 проби вагою 0, 47 грама, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 668, 40 грн., золотий хрестик 585 проби вагою 0, 33 грами з випуклими краями, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 465, 08 грн., золоту каблучку 585 проби вагою 0,53 грама, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 706, 13 грн., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 13753, 36 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 27 червня 2019 року приблизно о 16 годині перебуваючи в будинку співмешканки ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись відсутністю господарки та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до житлової кімнати, підійшов до шафи, з якої умисно, таємно, викрав грошові кошти в сумі 100 євро та золоті прикраси, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, поїхав в м. Жмеринка, де викрадені 100 євро обміняв на гривні, золоті прикраси здав в ломбард, а отриманні кошти витратив на власні потреби погасив борг, розрахувався за проживання в готелі та придбав продукти харчування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подав письмову заяву (а.п. 99).

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечує щодо розгляду кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України (а.п. 100).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілій ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини провадження у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 та переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 27 червня 2019 року приблизно о 16 годині перебуваючи в будинку співмешканки ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, користуючись відсутністю господарки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до житлової кімнати, підійшов до шафи, з якої умисно, таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 100 євро, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 27.06.2019 складає 2973, 02 грн., а також золоту каблучку 585 проби вагою 3,38 грама зі вставкою каменю «кубічний цирконій» розміром 18,5, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи №6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 4306, 90 грн., пару золотих сережок 585 проби вагою 1, 65 грама, вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 2165, 67 грн., золоту каблучку 585 проби вагою 1, 85 грама 18 розміру, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 2468, 16 грн, золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк» 585 проби вагою 0, 47 грама, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 668, 40 грн., золотий хрестик 585 проби вагою 0, 33 грами з випуклими краями, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/ 19 21 від 26.09.2019 складає 465, 08 грн., золоту каблучку 585 проби вагою 0,53 грама, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 6132 6135/19 21 від 26.09.2019 складає 706, 13 грн., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 13753, 36 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у крадіжці, вчиненій повторно органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив 27.06.2019, тобто до ухвалення вироку Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 03 грудня 2019 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст. 71, 72, ч.4 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки три місяці. Вирок набрав законної сили. Згідно з вказаним вироком строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено вираховувати з моменту взяття під варту з 07 жовтня 2019 року.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 статтей 69, 69 -1 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує загальні засади призначення покарання: законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, за місцем постійного проживання характеризується задовільно. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 125, 126).

За вказаних обставин суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений, будучи неодноразово судимим, після умовно дострокового звільнення від відбуття покарання, належних висновків для себе не зробив, і через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий умисний корисливий середньої тяжкості злочин проти власності.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку суду, призначення саме такого виду покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 628 грн.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити згідно з положеннями ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом, оскільки останній відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2019.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2019 призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки дев`ять місяців.

Початок строку відбуття ОСОБА_3 покарання обчислювати з моменту взяття під варту з 07 жовтня 2019 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень.

Речові докази: бирки від золотих прикрас залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 , видатковий касовий ордер із ломбарду та чековий рахунок на проживання в готелі знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1