ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2068/20 Справа № 176/813/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про відмову у затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , та повернення прокурору для продовження досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 21 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року відмовлено в затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_8 і підозрюваним ОСОБА_7 від 15 травня 2020 року в кримінальному провадженні, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2020 року за №0000306, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 21 квітня 2020 року, яке надійшло з угодою від 15 травня 2020 року про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що в угоді сторонами узгоджена міра покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, яку має понести у разі її затвердження ОСОБА_7 , яка не відповідає вимогам закону, оскільки санкцією цієї статті не передбачений такий вид покарання як позбавлення волі, крім того, фактично в угоді на її затвердження запропоновано вирішення питання в порядку ст. 78 КК України аналогічно вирішенню правових наслідків звільнення засудженої особи від покарання у разі дотримання цією особою покладених вироком суду обов`язків протягом іспитового строку, а не щодо звільнення від відбування призначеного покарання, як то передбачають та регулюють приписи ст. 75 КК України. Також суд зазначив, що узгоджені та запропоновані сторонами підстави врахування судом при затвердженні угоди про примирення при визначенні граничної межі міри покарання положень ст. 69-1 КК України з врахуванням лише однієї пом`якшувальної обставини у вигляді щирого каяття у свою чергу не відповідають вимогам закону в частині цієї норми статті. Судом враховано, що при узгодженні домовленостей в угоді про примирення від 15 травня 2020 року сторони відступили від змісту та вийшли за межі обвинувачення: за угодою ОСОБА_7 розпорядився майном у вигляді мобільного телефону одразу після його викрадення, у той час коли в обвинувальному акті висувається обвинувачення в цій частині, яке полягає в тому, що ОСОБА_7 цим мобільним телефоном розпорядився одразу після його заволодіння, тобто убачається відступ, відхилення від обвинувачення. Також зазначено, що ОСОБА_7 мешкає у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але аж ніяк не квартира, як про це зазначено в угоді, а також умови п. 5 угоди про примирення також не відповідають вимогам закону, так як цим пунктом сторони погодили на затвердження право прокурора упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звертатися до суду з клопотанням про скасування вироку, що суперечить ч. 1 ст. 476 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції в частині повернення прокурору обвинувального акта для продовження досудового розслідування скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не було запропоновано прокурору зачитати обвинувальний акт ні в скороченому, ні в повному змісті. Звертає увагу, що судом не вказано конкретної підстави, передбаченої ст. 291 КПК України, для повернення обвинувального акта.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування обвинувальний акт з підписаною угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною угодою до отримання висновку експерта або фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Отже, законом передбачено право прокурора не направляти невідкладно обвинувальний акт з угодою до суду, якщо не зібрані та не зафіксовані всі докази і це вплине на результат розгляду провадження у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угоди», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, завершено досудове розслідування, надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, при направленні обвинувального акта до суду досудове розслідування по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 закінчено.

Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 надійшов до суду разом з угодою про примирення між останнім та поетрпілим ОСОБА_8 , суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України, повернувши матеріали кримінального провадження із угодою про примирення, чим позбавив сторону обвинувачення права висловити свої доводи з приводу того чи були зібрані під час судового розслідування докази, достатні для складання обвинувального акту та чи було завершено досудове розслідування, і вже в залежності від цього приймати відповідні рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України. При цьому судом першої інстанції не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акту вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні вже закінчено, здійснено відкриття матеріалів, складено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та вручено його копії, таким чином повернення кримінального провадження, в даному випадку, позбавлене будь якого змісту, оскільки не буде досягнуто мети (продовження досудового розслідування), яке по факту є закінченим.

Апеляційний суд вважає, що повертаючи кримінальне провадження прокурору з вищевказаних підстав, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду в частині повернення кримінального провадження прокурору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст.ст. 370, 474 КПК України, разом з цим, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню в частині повернення кримінального провадження прокурору з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині повернення обвинувального акта прокурору і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4