Справа №487/1527/20
Провадження №1-кс/487/1877/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000791 від 15.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2020 слідчий Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000791 від 15.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив задовольнити клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки його підзахисний має постійне місце проживання, одружений, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, розкаявся та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000791 від 15.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2006 № 225 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 08.04.2009 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 5 (п`ять) років з Міністерством оборони України в особі Командувача військ Південного оперативного командування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2014 № 104 ОСОБА_4 продовжено військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2017 №232 старшого прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта-командира машини 1 роти охорони вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 14, 16, 3 7, 40, 216, 221Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді головного сержанта-командира машини 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , о 09 год. 00 хв. 26.03.2019 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

13.03.2020 слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 складено та погоджено з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, стосовно ОСОБА_4 .

27.04.2020 підозрюваного ОСОБА_4 затримано працівниками Малиновського ВП ГУНП в Одеській області на підставі ухвали від 03.04.2020 слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_7

28.04.2020 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Вина старшого прапорщика ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Отже, слідчий суддя дійшов переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.

Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.

Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги не тільки підозру, а й особу підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 одружений та проживає в АДРЕСА_2 . Крім того, підозрюваний не притягувався до кримінальної відповідальності. Зазначене свідчить про те, що останній має сталі соціальні зв`язки.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту у певний період з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177- 179, 183, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000791 від 15.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу із 22 год. вечора до 06 год. ранку строком до 26.06.2020.

Покласти на ОСОБА_4 строком до 26.06.2020 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого нею кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 26.06.2020 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1