У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000043 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2019 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воловець Воловецького району Закарпатської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7
представник потерпілого: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначення покарання. Виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

____________________________________________________
провадження № 11-кп/812/193/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_9
категорія ст.286 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_5 у прибуток держави 3701 грн. на відшкодування витрат на проведення експертизи.
Вирішено питання речових доказів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає можливим змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання та виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Зазначає, що судом безпідставно не враховано, що він працює водієм експедитором та використовує автомобіль в своїй діяльності і це є єдиним джерелом доходу, який буде втрачено.

Стверджує, що судом не було в достатній мірі вмотивовано висновок щодо необхідності призначення додаткового покарання.

Також, зазначає, що під час проголошення вироку судом було зазначено інше покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

10 лютого 2019 року близько 19:50 годин ОСОБА_5 керував автомобілем "Skoda Octavia A5" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по освітленій міським електроосвітленням проїжджій частині проспекту Центрального з боку вулиці Садової у напрямку вулиці 3 Слобідської у середній смузі руху зі швидкістю 95 км/годину, яка перевищує дозволену в населеному пункті.
Рухаючись в обраному напрямку, ОСОБА_5 , порушуючи пункти 2.3 "б", 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, рухався з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості та проявив

неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який вибіг поза межами пішохідного переходу з паркової частини проспекту Центрального та перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних осколкових та фрагментарних переломів склепіння та основи черепу, крововиливів під павутинну оболонку скроневої, потиличної частки справа, скроневої частки зліва, правого мигдалику мозочку, множинних переломів ребер справа по декількох анатомічних лініях з пошкодженням внутрішніх органів.
Внаслідок цих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 загинув на місці.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 , за ч.2 ст.286 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом першої інстанції, в мотивувальній частині зазначено, що враховуючи, що вчинений обвинуваченим злочин є тяжким злочином, наслідки вчинення цього злочину - смерть людини, те, що обвинувачений грубо порушив правила дорожнього руху, дотримання яких спеціально охороняється окремою нормою діючого законодавства, вчинив злочин внаслідок злочинної самовпевненості, але в умовах необережності самого потерпілого, особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується в цілому позитивно, має стійки соціальні зв`язки, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини 2 статті 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Окрім того, як вбачається з технічного носія запису судового засідання судом першої інстанції було проголошено вирок з зазначенням покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд в резолютивній частині вироку, зазначає що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
При цьому, судом першої інстанції взагалі не зазначено з яких підстав він перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, яке не передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
Не умотивувавши свій висновок з вказаного вище питання, суд першої інстанції допустив порушення права обвинуваченого на вмотивованість судового рішення, що є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року та національним законодавством України.
Тобто, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України не достатньо мотивував прийняте рішення, а його висновки містять суттєві протиріччя.
За таких обставин вирок суду не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.
Допущені судом першої інстанції порушення є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне і обгрунтоване рішення.
Відповідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, застосовуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу в частині скасування вироку й, скасувавши вирок, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки вирішення питання про відповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і його особі можливе лише після усунення вказаного порушення.
При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, проаналізувати доводи апеляційної скарги, розглянути кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 409, 412, 415, 418, 424,532КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2019 року відносно ОСОБА_5 - скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: