Справа № 182/2176/20
Провадження № 1-кс/0182/546/2020
У Х В А Л А
Іменем України
17.04.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001048, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно під час огляду, а саме: автомобіль «Opel Kadett», білого кольору д/з НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_5 , який був під його керуванням; причеп «КРД050108» сірого кольору, д/з НОМЕР_4 , vin НОМЕР_5 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ОСОБА_6 ; деревину 2,5 м.3; бензопилу «Stihl-180» які знаходиться на зберіганні на майданчику для тимчасово вилученого майна, Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополі, вул. Станіславського, 1.

В клопотанні зазначено, що 11.04.2020 року за адресою: вул. Електрометалургів, 300 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, було зупинено лековий автомобіль «Опель» з причепом, з якого виднілись дрова.
11.04.2020 року розпочато кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0001048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Прокурор клопотання про поновлення строку на звернення з клопотанням про арешт майна не заявляв.
Прокурором від імені ОСОБА_5 , який є власником майна на яке прокурор просить накласти арешт, надано заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, автомобіль «Opel Kadett», білого кольору д/з НОМЕР_1 , причеп «КРД050108» сірого кольору, д/з НОМЕР_4 , бензопилу «Stihl-180», деревину об`ємом 2,5 м.3, визнано речовими доказами. Так, слідчим не доведено, у зв`язку з чим вилучене майно, слід вважати таким, що є знаряддям вчинення злочину, яке зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення злочину, тобто, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Крім того, жодній особі, до тепер не оголошено про підозру у зазначеному кримінальному провадженні. Походження дров та їх власник не встановлені, розмір шкоди завданий злочином не визначено, як і не встановлено факт порубки. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. До того, ж слідчому судді не надано процесуальних документів відповідно до яких зазначена Автомобіль «Opel Kadett», білого кольору д/з НОМЕР_1 , причеп «КРД050108» сірого кольору, д/з НОМЕР_4 , бензопилу «Stihl-180», визнані знаряддям злочину, незважаючи на те, що в клопотанні слідчий посилається на цю обставину.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно зч.2ст.170КПК України,арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту і підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1