Ухвала
Іменем України

12 червня 2020 року

м. Київ
справа № 521/13188/17

провадження № 51- 2795 ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 26.09.2011 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; 26.12.2013 року Апеляційним судом Одеської області вирок суду переглянутий та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений з місць позбавлення волі 16 травня 2014 року за відбуттям строку покарання, визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України та призначено йому покарання за : ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць; ч. 2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; ч.1 ст. 313 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року зазначений вирок стосовно ОСОБА_5 залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він, 08 травня 2017 року приблизно о 08 год., находячись в м. Балта Одеської області, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи дві конічні колби з резиновими пробками із скляними трубками для використання у подальшому в якості спеціального хімічного обладнання, а також 15 блістерів «Ефіна», загальною кількістю 150 таблеток, в яких міститься прекурсор псевдоефедрін, стосовно якого встановлені заходи контролю, після чого незаконно придбане обладнання та таблетки став незаконно зберігати при собі для подальшого використання при незаконно виготовленні психотропної речовини, без мети збуту. З метою безпечного незаконного зберігання та використання придбаного, використавши рейсовий автобус сполученням «Балта-Одеса» ОСОБА_5 незаконно перевіз спеціальне хімічне обладнання та придбаний прекурсор до місця своєї реєстрації та мешкання АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати в сараї закріпленому за квартирою 5 зазначеного будинку.

Крім того, 18 травня 2017 року приблизно о 13 год. ОСОБА_5 знаходячись по вул. Дніпропетровська дорога кут вул. Марсельської в м. Одесі незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 18,05 грами у висушеному стані, після чого став зберігати при собі, для особистого вживання без мети збуту.
В цей же день, ОСОБА_5 використовуючи громадський транспорт, незаконно перевіз придбаний наркотичний засіб канабіс загальною вагою 18,05 грами у висушеному стані до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та став незаконно зберігати в сараї закріпленому за квартирою 5 зазначеного будинку.
18 травня 2017 року, приблизно о 15 год. ОСОБА_5 знаходячись за вказаним місцем мешкання, з метою незаконного виготовлення психотропної речовини для особистого вживання, виготовив шляхом з`єднання конусних колб, скляних трубок та резинових пробок єдиний пристрій, тобто отримав спеціальне хімічне обладнання та незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.
В цей же день, приблизно о 17 год. 55 хв., співробітниками поліції Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області був проведений санкціонований обшук кв. АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_5 та сараю закріпленого за вказаною квартирою, в ході якого було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс загальною вагою 18,05 г. у висушеному стані, прекурсор псевдоефедрин загальною вагою 1,5033 гр., що є великим розміром, психотропну речовину метамфетамін загальною вагою 0,396 г., дві конічні колби закриті резиновими пробками із вставленими скляними трубками, які використовувались як обладнання для синтезу психотропної речовини метамфетаміну, та які відносяться до спеціального хімічного обладнання.
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить змінити судові рішення та застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України. Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на те, що суд, при призначенні засудженому покарання, не повною мірою зважив на його особу, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся, а також те, що він протягом тривалого часу перебував на лікуванні у відділенні гнійної хирургії КУ ГКБ № 1 м. Одеси з діагнозом «Тромбоз глибоких вен правої ноги клубовостегнового сегмента». Стверджує, що перебування засудженого в місцях позбавлення волі буде мати для нього негативні наслідки для його здоров`я.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копії долучених до неї судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи у скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості, на думку Суду, є необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 75 КК якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак діючи в межах наданої законом дискреції, суд має навести правові підстави та переконливі мотиви для постановленого ним рішення.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, а також дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, не працює, не одружений, знаходився на лікуванні у відділенні гнійної хирургії КУ ГКБ № 1 м. Одеси з діагнозом «Тромбоз глибоких вен правої ноги клубовостегнового сегмента». Крім того, суд зазначив, що відсутність належного виховання, певний час знаходження на ізоляції у зв`язку з відбуттям покарання у виді позбавлення волі та небажання змінити ставлення до свого життя привели до вчинення ним нового злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що його обтяжує судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України і дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання у виді реального позбавлення волі.

Зі змісту копії ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_5 , не погоджуючись з вироком місцевого суду, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив вирок стосовно нього скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України. На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 наводив доводи, які за змістом та суттю є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив посилання й доводи, наведені в апеляційній скарзі і, не встановивши підстав для скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 остаточне покарання за вчинені злочини у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому санкціями статей, які інкримінувались обвинуваченому, обравши при цьому найм`якіший спосіб складання покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги щодо суворості покарання. При цьому, районний суд в повній мірі врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.Призначене ОСОБА_5 покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин вчинення кримінального правопорушення, ступіню їх тяжкості, даних про особу ОСОБА_5 та доводів касаційної скарги захисника, Суд не вбачає підстав для призначення засудженому покарання більш м`якого, ніж призначеного судом, із застосуванням положень статей 69, 75 КК, та погоджується з висновками нижчих інстанцій про призначення йому покарання з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3