Провадження №: 1-кп/752/1044/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2020 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження № 0000539 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, освіта середня, одружений, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
08.05.2002 рокувироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
26.08.2003 року вироком Печерського районного суду міста Києва за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
21.04.2006 року вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;
01.06.2009 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
24.06.2014 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;
31.10.2019 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 15.07.2019 року приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, неподалік станції метро «Видубичі» за адресою: м. Київ, вул. Інженерна, 1 на зупинці громадського транспорту, помітили раніше не знайомого їм громадянина ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_5 та у невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_7 , поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, відповідно до відведеної йому ролі, підійшов впритул до ОСОБА_7 та наніс йому удар кулаком в область обличчя, тим самим, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього. Після удару кулаком потерпілий втратив орієнтацію у просторі. У цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі, стояв поруч та спостерігав за прилеглою територією, з метою повідомлення про появу сторонніх осіб.
У подальшому, подолавши волю ОСОБА_7 до опору, ОСОБА_5 , користуючись фізичною перевагою, вирвав з рук ОСОБА_7 сумку. Після чого, ОСОБА_5 відкрив викрадену сумку та дістав з неї мобільний телефон «Хуавей Смарт +» із зарядним пристроєм та навушниками, загальною вартістю 7 500 гривень, в якому знаходилась карта флеш - пам`яті на 16 Гігабайт, вартістю 250 гривень, сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, мобільний телефон (невстановленого виробника) вартістю 150 гривень, в якому знаходилась карта флеш-пам`яті на 2 Гігабайт, вартістю 100 гривень, сім-карта мобільного оператора «Водафон» 066-268-74- 42 вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 15 гривень, та 1 300 гривень, тим самим відкрито викравши зазначені речі та грошові кошти.
Після цього, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направились у підземний перехід станції метро «Видубичі» та з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 9515 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що разом із знайомим ОСОБА_6 15.07.2019 року вночі на автовокзалі Видубичі побачили чоловіка, підійшли до нього. Він вдарив його рукою в обличчя та забрав сумку, з якої витяг телефони, зарядку та гроші. Кількість, різновид та вартість товару він не оспорює. ОСОБА_6 спостерігав за обстановкою. Попередню змову між ними він також визнає. Щиро кається, просить призначити мінімальне покарання, зробив для себе висновки, хоче виправитись та виховувати дітей.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинах при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, часткове відшкодування завданих збитків шляхом повернення майна потерпілому, дані про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, одружений, має чотирьох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, обставину, що пом`якшує покарання визнання вини, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити реальний вид покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, враховуючи те, що даний злочин ОСОБА_8 вчинив до постановлення попереднього вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року, до нього слід застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно визначивши йому покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши в строк покарання, визначеного за сукупністю злочинів, покарання відбуте ним частково за попереднім виром суду.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 до вступу попереднього вироку суду обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і останній утримується під вартою, обирати запобіжний захід останньому у даному провадженні підстав не вбачаю.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк покарання обчислювати з 03.07.2020 року.
Речові докази у справі: зарядний пристрій, навушники, мобільний телефон з сім-картою та карткою флеш пам`яті (постанова слідчого від 16.07.2019 року), передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому за належністю.
Зарахувати в строк остаточно визначеного покарання ОСОБА_5 строк досудового тримання його під вартою та строк частково відбутого покарання за попереднім вироком з 20.01.2018 року по 19.03.2018 року включно та з 31.10.2019 року по 2.07.2020 року включно.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1