Ухвала
10 березня 2020 року
м. Київ
справа № 535/1254/18
провадження № 51-501ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4

на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 28 травня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через

її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та надано строк для усунення недоліків.
Зокрема, у вищевказаній ухвалі зазначалося, що засуджений, вказуючи

на неправильну кваліфікацію дій та наявність підстав для закриття кримінального провадження, не обґрунтував підстав для цього, з огляду на положення статей 284, 413 та 440 КПК. Також, засуджений не конкретизував, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустилися суди першої

та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо нього,

не зазначив, які доводи апеляційної скарги залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції, та яким чином це вплинуло на законність та обґрунтованість судових рішень та було би безумовною підставою для скасування вироку районного суду та ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом. Крім того, роз`яснено межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 433 КПК,

та підстави для скасування судових рішень, згідно зі ст. 438 КПК.
На виконання зазначеної ухвали, ОСОБА_4 повторно подав касаційну скаргу у встановлений п`ятнадцятиденний строк, проте недоліків касаційної скарги не усунув. Зокрема, засуджений повторно не вказує, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо нього, з огляду на зміст ст. 438 КПК,

не зазначає, які доводи апеляційної скарги залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції, та яким чином це вплинуло на законність та обґрунтованість судових рішень.

Крім того, зазначаючи про те, що суд апеляційної інстанції не задовільнив клопотання про повторне дослідження ряду доказів, засуджений не вказав, які обставини були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням,

з огляду на межі перегляду судом апеляційної інстанції, визначені у ст. 404 КПК.

Також, засуджений повторно не навів обґрунтування, яким чином відмова

в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу на вирок Котелевського районного суду Полтавської області

від 28 травня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3