Ухвала
Іменем України

18 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 700/319/18
провадження № 51-336 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 27 січня 2020 року касаційну скаргу потерпілого, у зв`язку

з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), залишив без руху та надав йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Поміж іншого, в ухвалі суду було вказано, що подана потерпілим касаційна скарга

не містила обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і необхідності скасування судових рішень

на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 414, 419 КПК, вимога була викладена без дотримання положень статей 436, 437 КПК.
Також потерпілий у касаційній скарзі не наводив обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим, на його думку, засудженому було призначено явно несправедливе покарання через м`якість.
У межах наданого судом строку від потерпілого ОСОБА_4 надійшли доповнення до касаційної скарги, в яких він хоча і виклав свою вимогу до суду касаційної інстанції у відповідності до вище вказаних положень закону, проте обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду

на положення статей 404, 412, 419 КПК, останній так і не навів.
Крім того термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної

чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті,

що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак у доповненнях до касаційної скарги потерпілий знову не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим, на його думку, засудженому було призначено явно несправедливе покарання через м`якість.

Таким чином зазначених в ухвалі суду касаційної інстанції від 27 січня 2020 року недоліків потерпілий так і не усунув.
Тому, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку касаційного оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3