Провадження № 1-кс/742/94/20
Єдиний унікальний № 742/170/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Прилуки скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на бездіяльність керівника слідчого підрозділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, щодо невнесення відомостей в ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України,
В С Т А Н О В И В :
22 січня 2020 року до слідчого судді надійшла скарга акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на бездіяльність керівника слідчого підрозділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, щодо невнесення відомостей в ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Скарга аргументована тим, що 15 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення передбачене ч.1 ст.382 КК України. Проте, працівники Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, в порушення ст.214 КПК України, не внесли за 24 години відомості до ЄРДР, керівником органу досудового розслідування не призначений слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування і розслідування не розпочато.
Скаржник в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що 15 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області заяву про вчинення гр. ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України. В якій зазначено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.11.2017 року у справі №742/3200/17, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 89794 грн. 70 коп. Рішення суду набрало законної сили. На примусове виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який передано до Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області і відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості та судового збору. В період з 30.11.2017 по 02.01.2020 боржник в порушення вимог ст.ст.124, 129 Конституції України , ч.ч.2,4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», умисно не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання. Таким чином ОСОБА_3 своїми неправомірними діями нанесла матеріальної шкоди ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.4-8)
Відомості за заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про вчинення кримінального правопорушення на час розгляду скарги до ЄРДР не внесені.
Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Скаржник вказує на те, що на його думку зазначені у його заяві відомості свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.382 КК України .
Слід зазначити, що відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ч.4 ст.9 КПК України у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Разом з тим, обставин чи відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, і які підлягають внесенню до ЄРДР заявником не доведено.
Посилання ПАТ «КБ «ПриватБанк» на наявність відомостей та даних про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та зазначення статтей Кримінального кодексу, на переконання слідчого судді, не свідчать про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і свідчать лише про суб`єктивну думку заявника, оскільки в скарзі та долучених до неї матеріалах відсутні відомості, які могли б свідчити про умисне невиконання ОСОБА_3 судового рішення.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, ст.129 Конституції України, слідчий суддя -
постановив:

У задоволенні скарги акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на бездіяльність керівника слідчого підрозділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1