ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/882/20 Справа № 175/2138/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000787, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Сухумі, Грузія, який зареєстрований
за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає
за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого Дніпровського РВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15:00 год. 13 серпня 2020 року, визначено розмір застави у сумі 63060,00 грн. з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий та прокурор не довели існування обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Вказує на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною та до затримання працював таксистом. Вважає, що визначена слідчим суддею сума застави є непомірною для ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 16 червня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у інше сховище, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 15 червня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15 червня 2020 року, з якого слідує, що 15 червня 2020 року приблизно о 12:30 год. біля гіпермаркету Епіцентр, який знаходиться у смт.Слобожанське по вул.Бабенко, 25, двоє чоловіків кавказької зовнішності викрали у нього барсетку з автомобіля; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 від 15 червня 2020 року, згідно якого останній впізнав ОСОБА_8 , як особу, що 15 червня 2020 року біля гіпермаркету Епіцентр викрав у нього барсетку з автомобіля.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний виїхав за межі Дніпропетровської області, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_8 не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має 3 не погашені судимості, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, ОСОБА_8 відомо місце проживання потерпілого та свідків, а отже, може незаконно впливати на них з метою зміни показів на його користь, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів захисника, що слідчий та прокурор не довели існування обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а отже, з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною і до затримання працював таксистом, слід зазначити, що вони не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони не були підтверджені належними даними.
Доводи захисника, що визначена слідчим суддею сума застави є непомірною для ОСОБА_8 , є безпідставними.
Так, в ч. 5 ст.182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя визначаючи розмір застави врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому законно, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже, що встановлений слідчим суддею розмір застави є справедливим та здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.
Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4