ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9513/18
провадження № 1-кп/753/582/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000474 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, маючого на утриманню малолітню дитину 2014 р.н., зареєстрованго за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 24.01.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 10.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.08.2011 року Із`яславським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 391, 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі; 28.11.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 391, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 06.02.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування із встановленням іспитового строку 2 роки; 26.07.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.357, ч. 2 ст. 185 КК України, за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

протепрпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17.01.2018 року близько 13 год 30 хв., знаходячись біля квартири АДРЕСА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з проникненням у житло, подзвонили у двері зазначеної квартири де мешкає ОСОБА_8 та стали чекати поки вийде власник.
Дочекавшись відкриття вхідних дверей ОСОБА_8 , та згідно розподілених ролей, ОСОБА_4 наніс не менш чотирьох ударів в область тулуба ОСОБА_8 після чого, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно проникли до житла потерпілого.
В подальшому, знаходячись у загальній кімнаті зазначеної квартири, ОСОБА_4 наніс не менше ніж десять ударів в різні частини тіла ОСОБА_8 тим самим подолав волю останнього до опору.
В цей час, ОСОБА_5 відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_9 а саме: телевізор SAMSUNG VE32EM4030W вартістю 5298 грн. 33 коп. та мобільний телефон SAMSUNG Е1282Т вартістю 274 грн. 17 коп., який належить ОСОБА_8 а всього майна на загальну суму 5572 грн. 50 коп.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з метою подолання опору з боку потерпілого нанесли ще декілька ударів в область голови та обличчя ОСОБА_8 чим завдали йому фізичного болю, в подальшому зв`язали руки та ноги останнього телефонним продовжувачем та вставили кляп у рот потерпілого, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 5572 грн. 50 коп. Крім цього, ОСОБА_6 , 17.01.2018 року близько 13 год. 40 хв. знаходячись у спальній кімнаті кв. АДРЕСА_7 , під час вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, по відношенню до ОСОБА_8 , групою осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи поза межами домовленості, не повідомивши останніх про свої злочинні наміри на таємне викрадення офіційного документу, скориставшись, відсутністю у кімнаті власника, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі столу в кімнаті, викрав кредитну банківську картку № НОМЕР_1 , видану Банком «Кредит Дніпро», яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414 є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського кредитного рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_9 .
Того ж дня, 17.01.2018 року, ОСОБА_6 утримуючи при собі раніше викрадену банківську карту, що належить ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, о 15 год. 02 хв. в магазині «Фора» який розташований за адресом: м. Київ, вул. Будівельників, 29, та о 15 год. 16 хв., в «Аптеці-4» яка розташована за адресом: м. Київ, вул. Тампере, 12 розрахувався коштами, що знаходились на цій картці, за придбання товарів на загальну суду 975 грн. 46 коп., там самим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не визнав та суду показав, що він знайомий із потерпілим ОСОБА_8 та позичав йому грошові кошти у розмірі 350 грн. Через деякий час, коли вказаний борг уже необхідно було повертати, він зателефонував потерпілому, та попросив провернути борг, однак останній повідомив, що у нього в даний момент немає грошей, розмовляв на підвищених тонах та виражався в його адресу нецензурною лайкою. 17.01.2018 року він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_13 , який показав де проживає потерпілий пішли до останнього для того, щоб поспілкуватися з приводу повернення боргу. Всі вони піднялися на поверх де проживає ОСОБА_8 , подзвонили у дзвінок та двері відчинив останній. Після цього вони почали спілкуватися з приводу повернення боргу, однак ОСОБА_8 запропонував їм зайти до квартири для того, щоб не створювати шум на загальному коридорі, на що вони погодилися та всі зайшли до квартири. В процесі розмови потерпілий знову почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою, тому він наніс йому декілька ударів. Після цього ОСОБА_8 запропонував у рахунок погашення боргу здати телевізор, який знаходився у квартирі до ломбарду за 350 грн. на паспорт ОСОБА_13 , який є його знайомим, а коли у нього появляться гроші, він вказаний телевізор викупить. На вказану пропозицію вони погодилися, ОСОБА_5 взяв телевізор та вони заклали його в ломбард на паспорт ОСОБА_13 за, що отримали 350 грн. Про викрадення інших речей із квартири йому нічого невідомо.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не визнав та суду показав, що 17.01.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 запронував йому піти до потерпілого, який був винен йому гроші для того, щоб поспілкуватися з приводу првернення боргу, також із ними був ОСОБА_6 , а по дорозі вони зустріли ОСОБА_13 який і показав їм де проживає потерпілий. Коли вони прийшли на місце, потерпілий вийшов на коридор та ОСОБА_4 почав із ним спілкуватися. В процесі розмови потерпілий запропонував їм зайти до квартири де розмова була продовжена. ОСОБА_8 повідомив, що у нього грошей немає, однак з метою погашення боргу запропонував взяти телевізор, закласти його в ломбард на поспорт ОСОБА_13 за суму боргу, а саме 350 грн., для того, щоб він пізніше мав можливість його викупити. Він взяв телевізор та разом із ОСОБА_13 вийшов із квартири та в подальшому заклали телевізор на паспорт ОСОБА_13 до ломбарду за 350 грн. Про викрадення із квартири інших речей йому нічого не відомо. Також обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що в процесі розмови про повернення боргу потерпілий спілкуватися з ОСОБА_4 на підвищених тонах та останній наніс йому, здається один удар.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не визнав, однак визнав свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч. 2 ст. 185 КК України та суду показав, що того дня зустрівся з ОСОБА_4 вони прогулювалися, пили пиво, яке купили за останні гроші. У цей момент ОСОБА_4 згадав, що потерпілий ОСОБА_8 винен йому гроші, та вони разом із ОСОБА_5 вирішили піти до ОСОБА_8 , щоб поговорити із ним з приводу повернення боргу. По дорозі вони зустріли ОСОБА_13 який і показав їм де проживає потерпілий. Піднявшись на поверх де знаходиться квартира останнього, ОСОБА_13 подзвонив у дзвінок та із квартири вийшов ОСОБА_8 . Між потерпілим та ОСОБА_4 розпочалася розмова на підвищених тонах, та потерпілий запропонував зайти до кварти. У цей момент він знаходився на сходинковому майданчику на пів поверха вище та зайшов до квартири пізніше, коли почув із квартири крики. В процесі розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 почалася сутичка, він почав їх розбороняти та в результаті штовханини, разом із ними впав на підлогу. Коли він падав у нього із кишені випали його картки, які були із собою та він почав їх збирати, та напевне у цей момент, взяв і картку потерпілої. Коли все закінчилося, він повертаючись додому заходив у магазин та аптеку де робив покупки, і аж тоді зрозумів, що він випадково взяв не свою картку, однак розраховувася нею. Також ОСОБА_6 повідомив, що не чув, щоб потерпілий добровільно пропонував забрати телевізор.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, їх вина у вчинені інкримінованих їми злочинів у повному обсязі доведена під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що 17.01.2018 року, приблизно о 13-14 годині, почув дзвінок у двері та побачивши через дверний глазок свого знайомого ОСОБА_14 , відчинив. Коли він зробив крок у коридор то побачив ОСОБА_4 , а незабаром побачив і інших обвинувачених. ОСОБА_4 почав вимагати повернути борг, на що він повідомив, що зараз немає грошей, але борг обов`язково порверне та пояснив, що неміг повернути борг раніше оскільки не знає де він живе ОСОБА_4 , а зв`язатися із ним не міг оскільки втратив телефон. Однак ОСОБА_15 не став слухати та почав наносити йому удари по корпусу та один удар в обличчя. Після цього він хотів втекти у квартиру та зачинити двері, однак це йому не вдалося, оскільки обвинуваченені силою притримали двері та зайшли до квартири. У квартирі ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари в область тулуба та обличчя. Після цього він сів на диван, ОСОБА_5 сів біля нього, а ОСОБА_4 почав оглядати меблі, відкривати їх дверцята та шукати цінні речі, кладучи все знайдене до своїх кишень. ОСОБА_6 у цей момент ходив по всіх кімтатах, кухні, коридору. Через деякий час обвинувачені запропонували закласти телевізор у ломбард, однак він відмовився та сказав, що це телевізор матері. Після цього ОСОБА_5 взяв телевізор та почав виходити із квартири. Він намагався його зупинити, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали наносити йому удари, після чого зв`язали, закрили рот кляпом із тканини, накрили покривалами і подушками та покинули квартиру.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що 17.01.2018 року знаходилася на робочому місці. Приблизно о 15 годині їй прийшло SMS повідомлення, що з її банківської картки списано певну суму коштів за здійснення покупки, через деякий час прийшло ще одне таке повідомлення, після чого вона заблокувала свою картку. Після роботи повернувшись додому, вона побачила, що її сина побили, він був зв`язаний та вкритий покривалами і подушками. У квартирі був безлад, всі речі були розкадані. Також потерпіла повідомила, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відшкодували їй по 1000 гривень кожен.

Свідок ОСОБА_13 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що 17.01.2018 року приблизно в обід знаходився біля будику № 3 по вулиці Тростянецькій де чекав свого знайомого. В цей час до нього підійшли обвинувачені та почали розпитувати чи не знає він чолікава на прізвисько " ОСОБА_16 ", оскільки їм потрібно поговорити з ним з приводу роботи. Він сказав, що знає та погодився показати де він живе. Після цього він привів обвинувачених до дверей потерпілого ОСОБА_8 , подзвонив у дзвінок, потерпілий вийшов, між ним та обвинуваченими розпочалася розмова, а він у свою чергу пішов по справах. Після цього він приймав участь у слідчих діях, давав покази та підписував протоколи, до яких у нього не було зауважень.

Свідок ОСОБА_17 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що обвинувачених особисто не знає, а бачив лише, як в зимку 2018 року один чоловін заклав у ломбард мобільний телефон "Самсунг" та флеш карту на 8 Гб., на даний момент, у зв`язку із тим, що пройшло багато часу, точно не пам`ятає чи є цей чоловік у залі суду.

Окрім показань обвинувачених, потерпілих та свідків, вина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується наступними доказами.

Даними протоколу огляду місця події, схеми та фото таблиць до нього від 17.01.2018 року (т.1 а.п. 93-102), з яких вбачається, що під час огляду квартири АДРЕСА_7 , у кімнах порушена загальна обстановка, частина речей знаходиться на підлозі, відчиненні дверцята у шафі та комоді. Крім цього в ході огляду місця події виявлено та вилучено штани рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, еклектричний подовжувач білого кольору зі слідами речовини бурого кольору та два сліди папілярних узорів.

Висновком експерта № 12-4/755 від 28.03.2018 року (т. 1 а.п. 106-109) відповідно до якого ринкова вартість станом на момент вчинення злочину, а саме 17.01.2018 року телевізора Samsung UE32EH4030W серійний номер НОМЕР_2 та мобільного телефону Samsung E1282T IMEI: НОМЕР_3 , які були викрадені могла становити 5 572 гривень 50 копійок.

Даними протоколу огляду диску та додатком до нього від 23.02.2018 року (т. 1 а.п. 110-117) з яких вбачається, що даний протокол було складено у присутності свідка ОСОБА_13 який під час перегляду відеозаписів з камер спостереження, які установленні на вході та всередені ломбарду "Гроші на прокат", який розташований за адресою: м. Київ, просп. Ю. Гагаріна, 3, свідок впізнав на вказанийх відеозаписах, осіб які просили його 17.01.2018 року показати їм міце проживання ОСОБА_8 та в полальшому закласти до ломбарду телевізор "Самсунг".

Даними зафіксаваними у відповіді на запит з Повного товариства "Ломбард парус" ТОВ "Глобал Фрайчайзінг" і Компанія" від 26.02.2018 року (т. 1 а.п. 119) з яких вбачається, що серед закладених громадянином ОСОБА_18 речей 17.01.2018 року до ломбарду який розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 160, було закладено телевізор марки "Самсунг" UE32EH4030W, с/н НОМЕР_2 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2018 року (т.1 а.п. 137-139) потерпілий ОСОБА_8 на запитання слідчого чи може він впізнати особу, яка 17.01.2018 року напала на нього та заволоділа його майном на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 1 на якому зображений ОСОБА_5 .

У відповідності протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2018 року (т.1 а.п. 140-141) потерпілий ОСОБА_8 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яка 17.01.2018 року напала на нього та заволоділа його майном на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 2 на якому зображений ОСОБА_19 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2018 року (т.1 а.п. 142-142) потерпілий ОСОБА_8 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яка 17.01.2018 року напала на нього та заволоділа його майном на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 3 на якому зображений ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2018 року (т.1 а.п. 147-149) свідок ОСОБА_17 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яка 17.01.2018 року просила його заклисти на свої документи мобільний телефон на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 4 на якому зображений ОСОБА_5 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2018 року (т.1 а.п. 150-151) свідок ОСОБА_13 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яку він 17.01.2018 року привів до ОСОБА_8 який проживає за адресою: АДРЕСА_8 на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 3 на якому зображений ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2018 року (т.1 а.п. 152-153) свідок ОСОБА_13 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яку він 17.01.2018 року привів до ОСОБА_8 який проживає за адресою: АДРЕСА_8 на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 4 на якому зображений ОСОБА_4 .

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2018 року (т.1 а.п. 154-156) свідок ОСОБА_13 на запитання слідчого чи може він впізнати особу яку він 17.01.2018 року привів до ОСОБА_8 який проживає за адресою: АДРЕСА_8 на пред`явлених для впізнання фотознімках, впізнав чоловіка який зображений на фото під № 3 на якому зображений ОСОБА_5 .

Даними відображеними в протоколі слідчого експеременту з фототаблицями від 28.02.2018 року (т.1 а.п. 157-168) з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_13 за участю троьох статистів відтворили обстановку та обставити подій які мали місце 17.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_9 . ОСОБА_13 показав, як він привів обвинувачених до квартири потерпілого, а потерпілий ОСОБА_8 показав, як обвинувачені наносили йому удари, заходили до квартири, обшукували квартиру, забирали особисті речі, били та зв`язували.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч. 2 ст. 185 КК України окрім перелічених вище доказів доводиться наступними доказами.

Так, відповідно до відповіді на запит з ТОВ "Максі-Фарм Груп" від 23.05.2018 року та додатку до неї (т. 1 а.п. 121,122) товариство підтверджує, що проведення товарного чеку № 4197 від 17.01.2018 року було здійснено кредитною карткою шляхом безготівкового розрахунку.

Даними протоколу огляду диску та додатком до нього від 20.02.2018 року (т. 1 а.п. 125-133) з яких вбачається, що під час перегляду відеозапису з внутрішніх та зовнішніх камер відеоспостереження магазину "Фора", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 29, який було зроблено 17.01.2018 року, видно як обвинувачений ОСОБА_6 робить покупки у вказаному магазині за які розраховується банківською карткою та в подальшому покидає приміщення магазину.

Відповідно до копії товарного чеку який було надано заступником дежурного магазину "Фора", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 7, (т. 1 а.п. 135,136) покупку 17.01.2018 року було зроблено за допомогою банківської картки номер ( НОМЕР_4 ) на суму 468,76 грн.

Згідно із випискою по рахунку кредитної картки № НОМЕР_4 (Банк Кредит Дніпро) яка належить ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 145-146) - 17.01.2018 року вказаною карткою було здійснено два розрахунки на суму 468,76 грн. у магазині "Фора " та на суму 506,70 грн. у Аптеці.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Надаючи оцінку показанням обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наданих в судовому засіданні, суд ставитиься до вказаних показань критично та розцінює їх виключно, як позицію захисту з метую уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Крім цього вказані показання сапрстовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та таких, що доповнюють один одного доказів.

Самі обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечують той факт, що 17.01.2018 року були на місці вчинення злочину.

ОСОБА_4 не заперечує той факт, що наносив удари потерпілому ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 не заперечує, що виносив із квартири потерпілого телевізор, який в подальшому був закладений до ломбарду.

Штацький не заперечує, що був у квартирі потерпілого та брав участь у сутичці між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , та падав із ними на підлогу.

Метою свого походу до квартири потерпілого ОСОБА_8 обвинувачені називають примушування останнього до повернення боргу ОСОБА_4 .

Оцінючи доводи обвинувачених та захисників, про те, що дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, суд бере до уваги приписи п.15 ППВСУ №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності", відповідно до якого використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно, або для вчинення дій майнового характеру, які не були ним передбачені, слід кваліфікувати, як злочин проти власності.

Комплекс досліджених у судовому засіданні доказів, дозволяє зробити чіткийта та категоричний висновок, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які були об`єднанні єдиним злочинним умислом, використовуючи факт існуючого у потерпілого ОСОБА_8 перед ОСОБА_4 грошового зобов`язання, відкрито заволоділи майном, яке знаходилося у квартирі останнього, вчинивши при цьому саме злочин проти власності.

При цьому слід зазначити, що під час судового розгляду не здобуто жодних доказів про те, що потерпілий ОСОБА_8 мав перед ОСОБА_4 зобов`язання про повернення телевізора телефона чи будь-якого іншого майна.

Умисел обвинувачених на вчинення саме відкритого викрадення чужого майна підтверджується діями обвинувачених, які були спрямовані не на стимулювання потерпілого до повернення боргу, а виключно на заволодіння будь-яким цінним майном яке знаходилося у його квартирі.

Зокрема це підтверджується показаннями потерпілого про те, що знаходячись у квартирі ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари в область тулуба та обличчя. Після цього він сів на диван, ОСОБА_5 сів біля нього, а ОСОБА_4 почав оглядати меблі, відкривати їх дверцята та шукати цінні речі, кладучи все знайдене до своїх кишень. ОСОБА_6 у цей момент ходив по всіх кімтатах, кухні, коридору.

Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила те, що повернувшись після роботи додому, вона побачила, що її сина побили, він був зв`язаний та вкритий покривалами і подушками. У квартирі був безлад, всі речі були розкадані.

З протоколу огляду місця події, схем та фото таблиць до нього від 17.01.2018 року (т.1 а.п. 93-102), вбачається, що під час огляду квартири АДРЕСА_7 , у кімнах порушена загальна обстановка, частина речей знаходиться на підлозі, відчиненні дверцята у шафі та комоді.

Також умисел обвинувачених саме на відкрите викрадення майна потерпілих підтверджується їх злагодженими діями на подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , зокрема побиття його ОСОБА_4 , як безпосередньо перед проникненням до квартири, так і у самій квартирі, а також побиття його ОСОБА_4 і ОСОБА_6 після того, як він намагався завадити ОСОБА_5 винести із квартири телевізор.

Окремо слід звернути увагу на те, що завершенням злочинних дій обвинувачених направлених на відкрите заволодіння майном яке знаходилося у квартирі потерпілого ОСОБА_8 , було те, що обвинувачені з метою створення умов для повного та безперешкодного доведення свого злочинного задуму до лочічного завершення, зв`язалали потерпілого, закрили рот кляпом із тканини, накрили його подушками та покривалами, покинули квартиру і направилися до ломбарду де заклали викрадені речі.

Крім цього, безумовним підтвердженням умислу обвинувачених саме на відкрите викрадення майна протерпілого ОСОБА_8 є і дії останніх спрямовані на проникнення до квартири потерпілого, які не є обов`язковими та необхідними при примушуванні особи до виконання цивільно-правового зобов`язання, однак були заплановані та стали ключовим і невід`ємним елементом при реалізації умислу на відкрите заволоління майном потерпілих.

Детальний аналіз та оцінка наведених вище доказів доззволяє суду зробити категоричний та безумовний висновок, що обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було вчинено семе злочин передбачений ч.3 ст.186 КК України.

Щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України то він свою вину у вказаних злочинах визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, а також попросив у потерпілої ОСОБА_9 вибачення за вказані дії, та добровільно відшкодував їй матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн., крім цього вина ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів підтверджується неспростовними доказами зазначеними вище.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинувачених «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з проникненням у житло.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з проникненням у житло, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу з корисливих мотивів та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України є добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 та визнання своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України і щире каяття, також такою обставинам суд вважає за необхідне визнати те, що обвинувачений ОСОБА_6 попросив вибачення у потепілої.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України є рецедив злочинів.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість вчинив новий умисний злочин, своєї вини у вчиненні злочину, який йому інкриміновано не визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, негативно характеризується за місцем проживання, вдівець, має на утриманні малолітню дитину, хворіє на ряд хронічних захворювань, офіційно не працює.

Також вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що злочин передбачений ч.3 ст.186 КК України вчинено за попередньою змовою групою осіб, враховує при цьому роль останнього у вчиненні вказаного злочину та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України із призначенням на підставі ч.4 ст.70 КК остаточного покарання за сукупністю злочинів враховуючи вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано не визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, хворіє на ряд хронічних захворювань, добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн., офіційно не працює.

Також вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що злочин передбачений ч.3 ст.186 КК України вчинено за попередньою змовою групою осіб, враховує при цьому роль обвинуваченого у вчиненні цього злочину, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.186 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, своєї вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України не визнав, та визнав свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України і щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_9 , добровільно відшкодував їй матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн., не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за час несення військової служби, не одружений, офіційно не працює, хворіє на ряд хронічних захворювань, в період із 11.09.2015 по 21.03.2016 року та з 20.05.2016 року по 21.10.2016 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Також вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги те, що злочин передбачений ч.3 ст.186 КК України вчинено за попередньою змовою групою осіб, враховує при цьому роль останнього у вчиненні вказаного злочину. Крім цього суд беручи до уваги кілька обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має молодий вік, хворіє на ряд хронічних захворювань, в період із 11.09.2015 по 21.03.2016 року та з 20.05.2016 року по 21.10.2016 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України слід призначити із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в сакції статті у виді 2 років позбавлення волі. Покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України слід призначити у виді обмеження волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів призначити у виді 2 років позбавлення волі, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Підстав для застосування ст.69 КК України у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не вбачає.
Підстав для застосування ст.75,76 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, із врахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши у призначене покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 30.03.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 30.04.2020 року. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі. за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувором призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 30.04.2020 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави 1001 грн. 00 коп. за проведення товарознавчої експертизи № 12-4/755 від 28.03.2018 року та дактилоскопічної експертизи № 8-1/1421 від 13.04.2018 року.

Речові докази змиви поміщенні до паперового конверну який опечатано - знищити; електричний подовжувач зі слідами речовини бурого кольору та штани рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору - повернути потербілому ОСОБА_8 , а у разі відмовити знитищити; 2 диски "DVD-R ALERUS" - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: