Справа № 496/459/20
Провадження № 1-кп/496/273/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області матеріали обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, та клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, -
В С Т А Н О В И В :
До Біляївського районного суду Одеської області надійшов для розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого надала до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Вказане клопотання, мотивує тим, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 міститься виклад встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, але формулювання обвинувачення не конкретне, в зв`язку з тим, що відсутні обов`язкові за законом відомості про суб`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченому (форму вини, мотив, мету), що є порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України. Наведене в обвинувальному акті від 29 січня 2020 року формулювання обвинувачення лише дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які повністю дублюють раніше висунуту підозру обвинуваченому ОСОБА_8 . Відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для повернення даного акту прокурору, оскільки на підставі такого обвинувального акту не можливо провести судовий розгляд справи.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечував проти клопотання захисника, вважав що обвинувальний акт відповідає нормам КПК України.
Потерпіла підтримала думку прокурора щодо клопотання захисника.
Вислухавши думку сторін щодо заявленого захисником клопотання, а також дослідивши обвинувальний акт з доданими документами, суд дійшов до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню та обвинувальний акт поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію але в ньому відсутнє чітке формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження. Тобто у вказаному обвинувальному акті при викладенні формулювання обвинувачення, відсутні будь-які дані про місце вчинення злочину, та зазначено: Одеська область, вул. Польова, що також свідчить про неможливість роз`яснення судом висунутого обвинувачення ОСОБА_8 .
Вказані обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушують право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт та додані до нього матеріли підлягають поверненню прокурору для виправлення допущених недоліків.
Також у підготовчому судовому засіданні прокурор надав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим що ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області обвинуваченому було обрано та в подальшому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 25.02.2020 р. Назарі існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може впливати на свідків, як з ним проходять військову службу, можливість вчинення нового злочину та можливість переховування від суду.
Захисник клопотала перед судом про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, так як обвинувачений за місцем проживання в Чернівецькій області характеризується позитивно, має матір, яка утримує його брата який є дитиною - інвалідом.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника та пояснив, що не мав наміру вбивати потерпілого і вони просто гралися автоматом.
Прокурор та потерпіла заперечували проти клопотання захисника.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Суд погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім того, обвинувачений не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, на території Одеської області не зареєстрований, за місцем реєстрації не проживав, проходить військову службу разом зі свідками, що може спонукати останнього здійснювати вплив на вказаних свідків та існує ризик переховування від суду у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а в клопотанні захисника, слід відмовити з вищевказаних підстав.
Згідно ч.4 ст. 183 КПК України враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені злочину, який спричинив загибель людини, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави колегія суддів не визначає.

При цьому також необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливепокарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.
Щодо позовної заяви, яка була подана потерпілою, то у зв`язку з поверненням обвинувального акту прокурору, вона підлягає поверненню потерплій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 128, 177, 181, 183, 314-316, 392 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 06.04.2020 року включно на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженої службової особі: ПТУ ВСП ЗСУ.
Клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0000601 від 25.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - повернути прокурору.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди повернути ОСОБА_6 та роз`яснити їй, що це не є перешкодою для звернення до суду з вказаним позовом повторно.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3