Ухвала
про залишення скарги без руху
20 липня 2020 року

м. Київ
справа № 642/4663/15-к
провадження № 51- 3281 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням прокурору строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пункті 5 ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, прокурор вищевказаних вимог закону не дотримався.
Як убачається із мотивувальної частини касаційної скарги, прокурор водночас посилається на незаконність як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду, якою цей вирок залишено без змін, при цьому також вважає, що вирок і ухвала підлягають скасуванню.
Однак у прохальній частині касаційної скарги, прокурор просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а вимоги щодо вироку не зазначив, що не узгоджується з його доводами у скарзі щодо незаконності вироку місцевого суду.
Отже, зазначена прокурором вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК.
З урахуванням зазначеного, прокурору необхідно визначитись з вимогами в частині скасування судових рішень з огляду на доводи касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючи положення ч. 7 ст. 115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3