Справа № 487/9283/19
Провадження № 1-кс/487/9708/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.12.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000619 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене у затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його особистого обшуку, а саме:

- Мобільні телефон марки «Iphone 7 gold» та «Iphone 7 gold», які поміщено до сейф-пакета №0034892;

- Куртка від форменого одягу митниці зеленого кольору в яку був одягнутий ОСОБА_5 , яка поміщена до пакету чорного кольору №1 горловина, якого прошита нитками білого кольору та опломбована биркою з підписами учасників слідчої дії;

- Штани від форменого одягу митниці зеленого кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , які поміщено до сейф-пакета №0034895.

Підставою для звернення із зазначеним клопотанням послужило те, що слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000619 від 31.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи головним державним інспектором митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, тобто являючись відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись на території «Міжнародного аеропорту «Одеса», що розташований по вул. Центральний Аеропорт в м. Одесі, 24.10.2019 близько 01 год. 00 хв. під час проходження митного контролю ОСОБА_6 , який прибув до аеропорту літаком із республіки Туреччина, виказав прохання про передачу йому особисто неправомірної вигоди у сумі 300 (триста) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 7 467 (сім тисяч чотириста шістдесят сім) гривень, за невчинення в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надасть неправомірну вигоду дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за безперешкодне проходження митного оформлення на митному пості «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС та не створення штучних перешкод при оформленні багажу з новими речами із розрахунку 300 (триста) доларів США за п`ять сумок та за подальше не притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності під час переміщення товарів.

В ході затримання проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_7 в під час якого у останнього виявлено та вилучено наступне:
- Мобільні телефон марки «Iphone 7 gold» та «Iphone 7 gold», які поміщено до сейф-пакета №0034892;
- Куртка від форменого одягу митниці зеленого кольору в яку був одягнутий ОСОБА_5 , яка поміщена до пакету чорного кольору №1 горловина, якого прошита нитками білого кольору та опломбована биркою з підписами учасників слідчої дії;
- Штани від форменого одягу митниці зеленого кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , які поміщено до сейф-пакета №0034895.
Одночасно з цим, 23.12.2019 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей та майна речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
З метою забезпечення завдань кримінального провадження, з метою недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просив накласти арешт на вказані вище речові докази.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав просив про задоволення.

Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, вислухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000619 від 31.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2019 наказом №33-о ОСОБА_5 призначено на посаду головного державного інспектора митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_5 , зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе. Особи уповноважені на виконання функцій держави у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити заходів на запобігання проявів корупції.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», наказу про призначення на посаду та функціональних обов`язків ОСОБА_5 є представником влади, займає посаду працівника митниці, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, здійсненням правозастосовних та правоохоронних функцій, тобто являвся службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 544 Митного кодексу України, призначенням органів доходів і зборів є створення сприятливих умов для розвитку зовнішньоекономічної діяльності, забезпечення безпеки суспільства, захист митних інтересів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 544 Митного кодексу України на органи доходів і зборів покладені, окрім інших і такі основні завдання, у тому числі: забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи; здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо; аналіз та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю; забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати митних платежів, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій митній території України; здійснення в межах повноважень, визначених цим Кодексом, контролю за діяльністю підприємств, які надають послуги з декларування товарів, перевезення та зберігання товарів, що переміщуються через митний кордон України чи перебувають під митним контролем, та здійснюють інші операції з такими товарами, надання дозволів на здійснення зазначених видів діяльності; здійснення інших визначених законом повноважень, покладених на органи доходів і зборів.

Відповідно до п. 5 типових технологічних схем пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 особи, транспортні засоби і товари пропускаються через державний кордон після здійснення відповідно до вимог нормативно-правових актів щодо прикордонного, митного контролю.

Згідно з Приміткою до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені ст. 24 вказаного закону.

Разом з тим, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тому, що будучи головним державним інспектором митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, тобто являючись відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись на території «Міжнародного аеропорту «Одеса», що розташований по вул. Центральний Аеропорт в м. Одесі, 24.10.2019 близько 01 год. 00 хв. під час проходження митного контролю ОСОБА_6 , який прибув до аеропорту літаком із республіки Туреччина, виказав прохання про передачу йому особисто неправомірної вигоди у сумі 300 (триста) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 7 467 (сім тисяч чотириста шістдесят сім) гривень, за невчинення в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надасть неправомірну вигоду дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за безперешкодне проходження митного оформлення на митному пості «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС та не створення штучних перешкод при оформленні багажу з новими речами із розрахунку 300 (триста) доларів США за п`ять сумок та за подальше не притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності під час переміщення товарів.

ОСОБА_6 , реально сприймаючи висловлені ОСОБА_5 погрози, усвідомлюючи можливість застосування до нього зазначених заходів, які можуть виразитися у притягненні його до адміністративної відповідальності та вилучення його вантажу, був вимушений погодитися на надання неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , надав останньому номер свого мобільного телефону та зазначив, що у подальшому при переміщенні нових речей через митний пост «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС йому необхідно буде надавати неправомірну вигоду у вигляді 200 доларів США за дві сумки з новими речами.

В подальшому головний інспектор митного посту «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 переслідуючи раніше висловлену вимогу, 23.12.2019 приблизно о 05 год. 30 хв., перебуваючи поруч із будівлею старого терміналу «Міжнародний аеропорт «Одеса», що розташований по вул. Центральний Аеропорт в м. Одесі отримав самостійно визначену неправомірну вигоду від ОСОБА_6 у вигляді грошових коштів розміром 300 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 6987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень за безперешкодне проходження митного огляду, здійснення усіх митних формальностей, випуск вантажу з території аеропорту, тобто з митної території України чотирьох сумок з новими речами та за не притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності під час переміщення товарів, які ввезені із республіки Туреччина через «Міжнародний аеропорт «Одеса».

Відразу після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

Крім цього, в ході затримання проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_7 під час якого у останнього виявлено та вилучено наступне:

- Мобільні телефон марки «Iphone 7 gold» та «Iphone 7 gold», які поміщено до сейф-пакета №0034892;

- Куртка від форменого одягу митниці зеленого кольору в яку був одягнутий ОСОБА_5 , яка поміщена до пакету чорного кольору №1 горловина, якого прошита нитками білого кольору та опломбована биркою з підписами учасників слідчої дії;

- Штани від форменого одягу митниці зеленого кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , які поміщено до сейф-пакета №0034895.

Одночасно з цим, 23.12.2019 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей та майна речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення завдань кримінального провадження та недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на вказані вище речові докази.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення майна.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки можуть містити докази вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Окрім того доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речових доказів та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його особистого обшуку майно, а саме:

- Мобільні телефон марки «Iphone 7 gold» та «Iphone 7 gold», які поміщено до сейф-пакета №0034892;

- Куртка від форменого одягу митниці зеленого кольору в яку був одягнутий ОСОБА_5 , яка поміщена до пакету чорного кольору №1 горловина, якого прошита нитками білого кольору та опломбована биркою з підписами учасників слідчої дії;

- Штани від форменого одягу митниці зеленого кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , які поміщено до сейф-пакета №0034895.

Визначити місцем зберігання вищевказаних предметів в кімнаті зберігання речових доказів розташованої в ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві за адресою м. Миколаїв, вул. Спаська, 18.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1