ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1455/20 Справа № 176/408/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року засудженого ОСОБА_7 звільнено від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 14 днів.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений відбув 3/4 частини строку призначеного йому покарання, за сумлінну поведінку та працю має 9 заохочень від адміністрації, стягнень не має. За цих обставин, суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та винести нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Прокурор вказує на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що 9 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до благоустрою установи мають формальний характер, оскільки благоустрій установи не є правом засудженого. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що ОСОБА_7 відбування покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано до покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 13 лютого 2015 року до 02 квітня 2015 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 за час перебування характеризується добре, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має 9 заохочень, стягнень на має, залучається до робіт з благоустрою відділення установи та прилеглої території, а також допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання, однак дійти висновку, що його поведінка є такою, що зазнала позитивних змін, неможливо.
Колегія суддів вважає, поведінка ОСОБА_7 зводиться лише до виконання покладених на нього, як на засудженого, обов`язків, про що свідчить зміст отриманих ним заохочень.
Наведеним обставинами суд належної оцінки не надав.
Окрім цього, поза увагою залишилось й те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.
За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, про що свідчить формальний характер його заохочень.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, а тому підстави для задоволення його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відсутні.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні подання щодо засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4