ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/377/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/148/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 січня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 168160 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду в кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та невстановлені в ході досудового розслідування особи протягом періоду з початку квітня 2019 року до середини травня 2019 року увійшли до складу організованої ОСОБА_18 злочинної групи та в подальшому, в період часу з 30 травня 2019 року до 19 червня 2019 року, незаконно позбавили волі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з метою вимагання у останніх грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в безпосередньому незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому з корисливих мотивів організованою групою, а також в безпосередньому вчиненні вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненої повторно, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, організованою групою, тобто, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.

19 червня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001687 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також за № 0001688 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

20 червня 2019 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001687 та 0001688 об`єднані в одне провадження під № 0001687.
19 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначених кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у їх вчиненні, особу підозрюваного, який має непогашену судимість, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, врахував наявність ризиків, зазначених у п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання не містить обґрунтування неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також того, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Також зазначає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не встановив, чи свідчать наявні докази про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним злочинів та чи доводять вони наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 КПК України, в тому числі, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 вказаної статті.
З урахуванням викладеного вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 можливо було обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також звертає увагу на те, що з урахуванням положень ст. 183 КПК України, визначення розміру застави є обов`язком слідчого судді, і такий розмір повинен бути об`єктивно спроможний забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та одночасно не бути для нього завідомо непомірним.
Звертає увагу, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, просив зменшити розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав без доповнень.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин вчинених ним кримінальних правопорушень вважав, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде дійовим та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, також вважав що з урахування наведених обставин зменшення розміру застави є недоцільним.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, які законом віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України підтверджуються: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_19 від 21 червня 2019 року та 28 серпня 2019 року; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_19 від 21 червня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 21 червня 2019 року; протоколом обшуку від 6 вересня 2019 року (а.с. 35-55, 58-60).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінально-караних діянь.
При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
На даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_7 до скоєння злочинів, а тому доводи захисту про відсутність належних доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.
Такий висновок цілком узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отже доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень також мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі корисливих, не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, що свідчить про наявність ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних також не виключається, оскільки підозрюваному відомі адреси їх проживання, він має кримінальний досвід, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину у складі організованої групи.

Колегія суддів також звертає увагу на наявність ризику переховування з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 з 22 листопада 2019 року перебував у розшуку, тобто вже намагався переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні слідчого доводами про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що він раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України, а доводи з приводу позитивної характеристики за місцем роботи не підтверджуються будь-якими доказами.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання нічим не підтверджені та не можуть спростувати висновки слідчого судді і бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини та інші доводи апеляційної скарги не є безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Інші доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої захисником підозрюваного апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/377/20