ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/808/20 Справа № 202/6972/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого майстром будівельних та монтажних робіт ТОВ «Торгівельний дім «Н`ю-лайн», одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх синів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вважає, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, слідчий суддя вважає наявним ризик переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості.
Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, а кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
А також суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює, тобто має міцні соціальні зв`язки, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, оскільки за весь час починаючи з початку досудового слідства по цей день, ОСОБА_7 жодного разу не проігнорував виклик слідчого. Більш того, під час повідомлення про підозру ОСОБА_10 був викликаний смс-повідомленням. Під час запізнення, зв`язався зі слідчим та повідомив про запізнення на 45 хвилин, а також ОСОБА_7 жодного разу не переховувався від органів досудового слідства. Крім того, ОСОБА_7 є годувальником в сім`ї. Має трьох неповнолітніх дітей, та батька 1940 року народження. Переховування від органів досудового слідства поставлять під сумнів існування родини, адже лише ОСОБА_11 є годувальником.
Ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений матеріалами справи, а навпаки матеріали справи місять, зокрема розписку написану постраждалою особою (донькою померлого), про те що вона не має до ОСОБА_7 жодних претензій, завдані матеріальні збитки були повністю компенсовані. Тому впливати на потерпілого у ОСОБА_7 немає жодного сенсу. Щодо експертів в матеріалах досудового розслідування наявні чисельні експертизи, які були призначені відповідно до ухвал слідчого судді ще в 2019 р., захисник наголошує, що усі ухвали про призначення експертиз у зазначеному кримінальному проваджені наявні в ЄДРСР, про їх зміст відомо, експертизи вже проведені, тому неможливо впливати на експертів які вже здійснили експертизу, та матеріали надали до слідчого.
Суд першої інстанції обґрунтовує ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що ОСОБА_7 раніше притягався до адміністративної відповідальність за порушення правил дорожнього руху. 28.12.2015 р. притягався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 124 КУпАП, однак посилання на адміністративне правопорушення, яке мало місце більше ніж чотири роки назад є невиправданим, а щодо перевищення швидкості в м. Запоріжжя (протокол від 24.07.2019 р.), як обґрунтування вчинення іншого кримінального правопорушення, то штраф було сплачено. Щодо накладення адміністративного стягнення 20.05.2019 р., це стосувалось порушення правил проходження технічного контролю, штраф за цим правопорушенням також було сплачено.
Судом першої інстанції не було враховано, що на утриманні ОСОБА_7 знаходяться 5 осіб. Підозрюваний позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання. Матеріальний збиток компенсував. У сукупності усі ці дані свідчать про відсутність ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засідання захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000815 від 14.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
28.05.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Також, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тому підозрюваний знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.
Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вищезазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Слідчий суддя, врахував вищевказане, а також вимоги ст. 178 КПК України, у зв`язку з чим цілком обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 домашній арешт, який на переконання апеляційного суду відповідає вимогам ст. 181 КПК України і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується як за місцем роботи так і за місцем проживання, матеріальний збиток компенсував, на його утриманні знаходяться 5 осіб, хоча і мають місце, проте вказані обставини не можуть бути самостійною підставою для скасування ухвали суду та такими, що скасовують обґрунтованість підозри чи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4