Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1217/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про скасування раніше накладеного ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2019 року в межах кримінального провадження №0000002 арешту на тимчасово вилучене в ході проведення 02.07.2019 року обшуку в автомобілі марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та перебуває у його користуванні, майно, а саме: сім-картку мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , «Водафон» № НОМЕР_3 , упакування для сім-картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , сім-картку «Київстар» № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Бравіс»; мобільний телефон марки «Нокіа» з сім карткою «МТС» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Самсунг» із сім-картками №№ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; грошові кошти в сумі 27500 грн., 968 доларів США, 60 Євро.

В обґрунтування клопотання вказав, що арешт було накладено необґрунтовано, ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2019 року не містить правових підстав для арешту вилученого майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб. Крім того, звернув увагу на порушення слідчим процесуального строку звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити. Додав, що на теперішній час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучені речі та грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Як було встановлено, СУ ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000002 від 02.01.2019 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

03.10.2019 року в рамках вказаного кримінального провадження слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва з метою збереження речових доказів було накладено арешт на вилучене в ході проведення 02.07.2019 року обшуку в автомобілі марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та перебуває у його користуванні, майно, а саме: сім-картку мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , «Водафон» № НОМЕР_3 , упакування для сім-картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , сім-картку «Київстар» № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Бравіс»; мобільний телефон марки «Нокіа» з сім карткою «МТС» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Самсунг» із сім-картками №№ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; грошові кошти в сумі 27500 грн., 968 доларів США, 60 Євро.

При накладенні арешту слідчий суддя виходила з того, що вилучене майно є засобами вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, є предметами кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від них, тобто підпадають під ознаки речей, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

З пояснень слідчого у судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження №0000002 на даний час направлено до суду з обвинувальним актом, однак 18.10.2019 року з нього було виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за №0000570 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України. Того ж дня, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Станом на сьогодні розсекречено матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, та вирішується питання щодо повідомлення йому про підозру у вчиненні вказаного правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчому судді не надано доказів того, що арешт на вилучені сім-картки, мобільні телефони та грошові кошти накладено необґрунтовано або в подальшому його застосуванні відпала потреба, з чим КПК України пов`язує можливість скасування арешту майна, на теперішній час досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, арештоване майно постановами слідчого від 16.09.2019 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 13 березня 2020 року о 12 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9