УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 30 квітня 2020 рокуСправа №754/12269/19 1-в/610/130/2020

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, українець, до арешту не працював, без визначеного місця проживання, неодружений, освіта середня,

раніше судимий:

13.03.2017 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання за хворобою 06.11.2018 р. на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 27 днів;

08.08.2019 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

засуджений:

18.11.2019 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі,-

установив:

До суду надійшло вказане подання, в якому ставиться питання про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , з огляду на те, що в подальшому він не може утримуватися в умовах колонії за станом здоров`я.

Представник ЛКК пояснив про наявність у засудженого тяжкого захворювання, яке входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Вказане захворювання було виявлено в засудженого в період відбування ним покарання. Крім того вказав, що на теперішній час стан хворого розцінюється як вкрай важкий.

Прокурор подання підтримав, вважав його обґрунтованим, проти задоволення не заперечував.

Представник ВК № 17 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Засуджений у судове засідання доставлений не був, в матеріали справи надана його заява про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовився. Судом ухвалено провести розгляд подання за відсутності засудженого, що не суперечить положенню абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення представника СЛК, думку прокурора, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про можливість задоволення подання, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 152 КВК України, хвороба є підставою звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини, в контексті дотримання статей 2, 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виокремлює три складові, які необхідно розглядати стосовно сумісності стану здоров`я заявника та умов його утримання: 1) медичний стан в`язня; 2) адекватність медичної допомоги, яка надається в умовах утримання; 3) доцільність утримання з огляду на стан здоров`я заявника (рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України»).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 28.09.1973 року № 8 «Про практику застосування законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інша хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , раніше судимий 13.03.2017 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання за хворобою 06.11.2018 р. на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 27 днів; 08.08.2019 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Відбуває покарання в ДУ ПВК №17 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2019 р. Початок строку покарання 19.04.2019 року, кінець 19.04.2024 року.

Невідбута частина покарання становить 3 роки 11 місяців 20 днів.

За даними Покровської ВК № 17 засуджений в період відбування покарання характеризується негативно, заохочень не мав, має одне стягнення за зберігання заборонених предметів, не погашене. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та бандеролі. За рішенням суду має позов на суму 82730,84 грн. Виконавчі листи до установи не надходили. У вчиненому злочині вину визнав повністю. За час відбування покарання не став на шлях виправлення.

У відповідності до висновку ЛКК від 28.04.2020 р. заключним діагнозом встановлено наявність у засудженого такого захворювання, як ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4

Не дивлячись на те, що за час відбування покарання засуджений не став на шлях виправлення, на даний час на тлі прогресуючого захворювання подальше утримання в установі загрожує його здоров`ю та життю, стан хворого вкрай тяжкий.

Хвороба за вказаним діагнозом була виявлена в засудженого в період відбування ним покарання, тобто після постановлення вироку, та за своїм прогресуючим характером перешкоджає відбуванню покарання, оскільки загрожує життю та здоров`ю засудженого, про що суду повідомив представник ЛКК.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість задоволення подання.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Подання задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 18.11.2019 р. у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, на невідбуту частину покарання 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 20 (двадцять) днів.

Копію ухвали направити прокурору, адміністрації ПВК №17, засудженому та суду, який постановив вирок.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_6 підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1