Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3372/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2020 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Житомирська виправна колонія №4» щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

Суд дійшов висновку, що висновок ДУ «ЖВК (№4)» щодо сумлінної поведінки ОСОБА_7 , якою він довів своє виправлення, є передчасним, оскільки його поведінка не є бездоганною, характеризується він як такий, що на заходи виховного та профілактичного характеру реагує під контролем, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки вона є незаконною.

Зазначає, що за час відбування покарання довів своє виправлення. За період відбування покарання має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов: доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи став засуджений на шлях виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

06.03.2015 року Баранівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. З, ст. 69, ст. 296 ч. 4, ст. 70 ч. 1, ст. 75, ст. 76 Кримінального кодексу України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

02.06.2016 року Лугинським районним судом Житомирської області за ст. 296 ч. 4, ст. 70 ч. 4, ст. 75, ст. 76 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.

Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 27.09.2016 року за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України до виправних робіт строком на 2 роки з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 15% без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком апеляційного суду Житомирської області від 27.01.2017 року вирок від 27.09.2016 року скасований в частині призначеного покарання, та призначено нове за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1ст. 286 Кримінального кодексу України на 1 місяць арешту. В силу ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України повністю приєднана невідбута частина покарання за вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 02.06.2016 року і остаточно призначено покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 10.02.2017. Кінець строку відбування покарання: 10.09.2021. Відбув 2/3 строку покарання: 01.03.2020.

З характеристики від 30.05.2019 року слідує, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання допустив два порушення режиму тримання, за що: один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником установи та один раз начальником установи було проведено бесіду виховного характеру. Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого від 30.05.2019 засуджений не має заохочень і має одне стягнення від 06.04.2018.
Вину у скоєному злочині за вироком суду визнав частково, але після проведеного комплексу заходів виховного та профілактичного характеру вину визнав повністю та зі слів щиро розкаюється.

Хоча ОСОБА_8 за час відбування покарання має позитивні характеристики, але відповідно до висновку перевірки від 13.12.2019 року, яка проводилась начальником відділення СПС № 7 ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_7 характеризується незадовільно. Допустив три порушення режиму тримання, має одне заохочення, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує під контролем, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених. Обставин, що виключають дисциплінарну відповідальність не встановлено.

Колегія суддів враховує також і те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчиняв злочини під час іспитового строку зазначене дає підстави вважати про не достатню готовність ОСОБА_7 до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання про умовно-дострокове звільнення засудженого вважає передчасним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: