ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/835/20 Номер провадження 11-сс/814/531/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника ТОВ „Сокіл адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ „Сокіл на ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області задоволено та накладено арешт на нежитлові приміщення, які були виявлені під час проведення огляду ділянки місцевості (вул.Перемоги в с.Соколова Балка Новосанжарського району Полтавської області та вул.Центральна в с.Андріївка Новосанжарського району Полтавської області) від 10.04.2020 року, із встановленням заборони їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та залишено на зберігання Нехворощанській об`єднаній територіальній громаді.
Як вбачається зі змісту клопотання, СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000006 від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, на території Новосанжарського району до 2000 року діяло Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) імені Шевченка, колективної форми власності, членами (співвласниками) якого, станом на 01.01.1999, було 884 особи.

У подальшому, КСП ім. Шевченка реорганізовано 11 особами у с/г кооператив га згідно рішення Новосанжарської РДА №94 від 25.02.2000, затверджено статут Сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка (надалі також - кооператив), який неправомірно був визначений, як правонаступником всіх майнових і немайнових прав та обов`язків КСП «ім.Шевченка», із заволодінням всього майна КСП, більш як на 11 (одинадцять) мільйонів гривен, на яке мають право всі його члени.

В подальшому, кооператив ім.Шевченка було реорганізовано у ТОВ «ім. Шевченка та ТОВ «Сокіл», з переданням останньому всього майна колгоспників.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.05.2017 встановлено факт фіктивного правонаступництва та зазначено, що ТОВ «Сокіл» та ТОВ «ім.Шевченка», як правонаступники кооперативу «ім.Шевченка», не є майновими правонаступниками КСП «ім.Шевченка», оскільки засновані 11 особами, а отже, дані товариства не мали право заволодіти майном, на яке мають право 884 осіб (члени колгоспу).

Крім того, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава скасовано постанову слідчого СУ ТУ НП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 28.09.2017, у кримінальному провадженні №0000006 від 23.11.2012.

При цьому, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.06.2017 задоволено позов ТОВ «Сокіл» про визнання права власності на все майно КСП «ім.Шевченка».

Однак, Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2018 рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.06.2017 скасовано та хвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Сокіл» про визнання права власності відмовлено. Разом з тим, апеляційним судом право власності на вищевказані 27 нежитлових споруд, які розташовані в с.Соколова Балка та с.Андріївка Новосанжарського району Полтавської області, та які перебували у власності КСП «ім.Шевченка», ні за ким не визнано.

10.04.2020, проведено огляд нежитлових споруд, розташованих в с.Соколова Балка Новосанжарського району Полтавської області по вул.Перемоги та в с.Андріївка Новосанжарського району Полтавської області по вул.Центральна, на місці розташування колишнього КСП «ім.Шевченка». Під час проведення огляду, встановлено, що дані об`єкти частково огороджені парканом, а на в`їздах до даних території є споруди для охорони. На самих територіях виявлено одиниці с/г техніки. Вказане свідчить про користування вказаною територією та об`єктами, які там знаходяться.

Під час проведення додаткового допиту як свідка від 17.04.2020, ОСОБА_8 , повідомив, що саме КСП «ім.Шевченка» на сьогоднішній день юридично не скасовано. Печатка даного КСП не здана, та де вона знаходиться не відомо. Стосовно його реорганізації в кооператив «ім.Шевченка» в 2000 році рішенням Полтавського Апеляційного суду від 30.05.2017, встановлено, що кооператив «ім. Шевченка» не є правонаступником КСП «ім. Шевченка» в частині майна та землі. А як наслідок, ТОВ «Сокіл», ТОВ «Шевченка», як правонаступники кооперативу «ім.Шевченка», не є такими. Майно в КСП «ім.Шевченка» та земля, яка посвідчена державним актом ПЛ0010 є власністю членів КСП, відповідно і списку це 884 особи. Всі наступні дії стосовно руху цього майна сільською радою, Новосанжарського райдержадміністрацією, без згоди співвласників є протиправні і злочинні. За час проведення досудового розслідування, частину майна СКП було викрадено. Частина майна знаходиться у чужому користуванні, а саме у ТОВ «Сокіл». Ніяких правовстановлюючих документів у даного товариства на користування ні землею, ні майном, немає та не може бути, оскільки Верховний Суд України залишив у силі рішення Полтавського Апеляційного суду про скасування права власності на 24 об`єкта нерухомості. Дане товариство не сплачує ніяких податків до бюджету сільської ради. Крім того, сільською радою не видані сертифікати на право власності на отримання майнового паю КСП «ім. Шевченка». Дані сертифікати є бланками суворої звітності та знаходяться у сільській раді.

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні нерухомого майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою та вчинення інших кримінальних правопорушень. Збереження майнового комплексу на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля збереження речових доказів.
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник ТОВ „Сокіл подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Мотивуючи апеляційну скаргу, зазначив, що нерухоме майно, на яке було накладено арешт, перебуває на балансі ТОВ „Сокіл.
При цьому слідчим суддею не встановлено та не визначено переліку майна, що входить до майнового комплексу товариства, не досліджено документів, що підтверджують право власності на майно, не встановлено розміру шкоди.
Саме накладення арешту на майновий комплекс зупиняє законну господарську діяльність ТОВ „Сокіл.
Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт виявленого під час огляду майна, слідчий зазначив, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Диспозицією ч.1 ст.190 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

З об`єктивної сторони шахрайство відносить до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (заволодіння чужим майном або придбання права на майно), її обов`язковими ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику чи володільцю майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і шахрайством.
Крім того, в результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі, тобто, обов`язковою кваліфікуючою ознакою шахрайства є безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій.
Не дивлячись на те, що досудове розслідування триває з 23.11.2012 року, до цього часу, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо визначення переліку нерухомого майна, що входить до майнового комплексу та його вартості, не встановлено потерпілу сторону, якій було б спричинено матеріальну шкоду. Разом з тим, відомості про наявність цивільного позову у даному провадженні відсутні, про підозру нікому не повідомлялось.

Наведений у витязі з ЄРДР короткий виклад обставин, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення посадовими особами ТОВ „Сокіл та ТОВ „Шевченка неправомірних дій відносно територіальної громади Соколовобалківської сільської ради, не містить жодних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Обставин, які б підтверджували, що тривале володіння ТОВ „Сокіл майновим комплексом призвело до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення чи передачі, матеріали провадження не містять.

Тобто слідчим, всупереч вимогам ч.3 ст.132 КПК України, не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що унеможливлює застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ „Сокіл задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області про накладення арешту на нежитлові приміщення, які були виявлені під час проведення огляду ділянки місцевості від 10.04.2020 року, відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4