Провадження № 1-кп/947/908/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року колегія суддів Київського районного суду міста Одеси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001430 від 25.06.2019 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Саратського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, комплектовщик «Прораб», не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

29.04.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 29.03.2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України
ВСТАНОВИЛА:

Так, 24.06.2019 року приблизно о 03:30 годині, обвинувачений ОСОБА_9 з метою власного збагачення, маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно на дитячому майданчику, біля № 24 по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний намір, 24.06.2019 року о 03:50 годині, знаходячись на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 , з метою власного збагачення та досягнення свого наміру направленого на заволодіння майном шляхом розбійного нападу, належним потерпілому ОСОБА_8 , підійшов до останнього, та із застосуванням насилля, небезпечного для здоров`я особи, що виразилось, в нанесенні удару ліктем лівої руки, в зігнутому положенні, в область правої скроневої кістки голови потерпілого ОСОБА_8 , що призвело, згідно висновку експерта № 1758, до лінійного перелому піраміди правої скроневої кістки, забою головного мозку, забою м`яких тканей в правій завушній області, та супроводжувалось крововиливом в праву барабанну порожнину, що відноситься до критерій тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 «а», «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

В подальшому, в результаті отриманих перелічених тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 , впав до землі, біля лавки, на дитячому майданчику, за вказаною адресою, обвинувачений ОСОБА_9 досягаючи свого злочинного посягання, направленого на заволодіння майном належним потерпілого ОСОБА_8 , скористався безпорадним станом останнього, так як позбавив його змоги та можливого бажання чинити опір, витягнув з кармана безпорадного потерпілого ОСОБА_8 , належний йому мобільний телефон марки «Meizu M3 Note», в панелі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 930 гривень, з сім картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», за № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , загальною вартістю 100 гривень та з правого його плеча, зняв рюкзак чорного кольору марки «Ponasoo», вартістю 170 гривень, всередині якого знаходився мобільний телефон марки «Samsung Duos», в панелі сірого кольору, вартістю 1400 гривень, з сім картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», вартістю 25 гривень, 3200 гривень, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Opel Astra» НОМЕР_5 (болгарська реєстрація), водійське посвідчення та паспорт на ім`я заявника, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лазерна рулетка «Tekhmann», вартістю 870 гривень, портмоне чорного кольору зі шкіри, вартістю 200 гривень, МР3-плеєр «Tesla», вартістю 400 гривень.

Після скоєння розбійного нападу обвинувачений ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, що надало йому реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7295 гривень.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 187 КК України, не визнав та пояснив, що він в літку 2019 року в ночі гуляв з товаришем по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі, вживали алкогольні напої. Знаходячись на зупинці разом з потерпілим вжили пиво приблизно по 0,5 літра кожний, потерпілий був одягнутий у білу сорочку та джинсових шортах. Потерпілий почав ображати його не цезурною лайкою, звинувачувати, що вони вкрали в нього гроші, в цей час його товариш пішов від зупинки, а він в свою чергу вдарив потерпілого ліктем один раз в ліву частину обличчя, від чого останній впав на спину у продовж лавки, вдарившись об асфальтне покриття затилком. Коли потерпілий знаходився на землі зняв з його шиї сумку та витягнув телефон з кишені. Через деякий час повернувся та повернув потерпілому портфель з ключами. У той день був одягнутий у білу майку та чорні шорти. Отримані потерпілим пошкодження не відповідають дійсності, у зв`язку з тим, що він вдарив його один раз ліктем в голову і більше будь яких ударів не наносив, потерпілий міг отримати ушкодження в іншому місці, тому як був в стані сп`яніння. Цивільний позов заявлений потерпілим визнає частково, в повному обсязі визнає позов в частині стягнення матеріальної шкоди, але не визнає позов в частині стягнення моральної шкоди.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідка.
-потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 24.06.2019 року приблизно о 23:00 годині, він вийшов з дому на вул. Планетна в м. Одесі та поїхав на маршрутці №150 до площі Дерев`янко, через деякий час, приблизно о 03:30 годині, зустрів обвинуваченого та його товариша, вони спитали чи є гроші на пиво. На дане питання, відповів, що є пиво та дістав з рюкзака пиво, вжили його. Вони ще попросили але, він, відмовив їм. Обвинувачений був одягнутий в яскраві кросівки, сіру футболку та темного кольору шорти. Обвинувачений почав його бити кулаками та ліктем в голову, від отриманих ударів одразу впав на асфальт та вдарився головою, на спині був рюкзак, на якісь час втратив свідомість, коли обвинувачений знімав рюкзак отямився, але опору чинити не міг, також бачив, як обвинувачений витягував телефон з карману. В той час коли обвинувачений почав наносив удари, його товариш пішов. Через де який час, він прийшов до тями та пішов додому, вдома брату ні чого не сказав, була блювота, запаморочення. Від отриманих ударів на потилиці був поріз, гематома та він втратив слух на праве вухо. Коли прийшов додому, брату не розповідав ні чого, прокинувся в обід і розповів брату, що його побили та пограбували. Повернули тільки рюкзак та ключі, інші речі не повертали. Цивільний позов підтримаю в повному обсязі.
-показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що він влітку проходив неподалік відділення поліції, працівники поліції запропонували йому прийняти участь в якості понятого при проведенні впізнання. В кабінеті роздали номерки і потерпілий впізнав обвинуваченого, як особу яка вчинила відносно нього напад та забрав його речі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-витягом з ЄРДР №0001430 від 25.06.2019 року;
-рапортом оперативного чергового Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 24.06.2019р., зареєстрованого в журналі під №11455, з якого вбачається, що відносно ОСОБА_8 скоєно напад біля магазину «Копійка» в м. Одесі по проспекту Академіка Глушко, 17, вдарили по голові, забрали рюкзак (паспорт на ім`я заявника, техпаспорт на авто Опель, посвідчення водія на ім`я заявника, паспорт брата на ім`я ОСОБА_11 , гроші приблизно о 3000 гривні, ключі, від авто, квартири, два телефони марки Самсунг, телефон Мейзу чорного кольору). Нападників було двоє, один високий, одягнутий був у червону футболку, другий по нижче, одягнутий в сіру футболку;
-рапортом оперативного чергового Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 24.06.2019р., зареєстрованого в журналі під №11455, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 скаржиться на неналежне реагування з боку працівників поліції на його заяву;
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.06.2019 року від ОСОБА_8 ;
-протоколом огляду місця події від 24.06.2019 року з якого вбачається, що огляд проводиться на майданчику за адресою м. Одеса, проспект Академіка Глушко, 26, поруч з зазначеною адресою виявили металоконструкцію з назвою «Кориця-Кунжут», на якій встановлені зовнішні камери відео спостереження;
-довідкою КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 25.06.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_8 звертався в приймальне відділення, та йому встановлено діагноз: ОЧМТ, забій головного мозку, лінійний перелом правої скроневої кістки;
-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 року, з якої вбачається, що надано доступ до відеозаписів за період з 00:30 годин до 07:00 годин 24.06.2019 року з камер відео спостереження, які знаходяться у власності магазину пекарні «Кориця - Кунжут» розташований по проспекту Ак. Глушка буд. 24/3;
-опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 25.07.2019 року з додатком DVD-диском;
-протокол огляду предмету від 25.07.2019 року, з якого вбачається, що на відео зображені троє молодих людей, чоловік №1 у світлій футболці з рюкзаком, чоловік №2 у світлій футболці, чоловік №3 у темні футболці, знаходяться на дитячому майданчику за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушко, 26, сідають на лавку та спілкуються. Через деякий час чоловік №1 встає з лавки, чоловік №2 також встає і наносить удар чоловіку №1 в голову, від якого останній падає на землю, чоловік №2 бере рюкзак і йдуть разом з чоловіком №3. Згодом повертається чоловік №2 до чоловіка №1 та повертає рюкзак;
-постановою про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 25.07.2019 року, з якої вбачається, що DVD R диск з відеозаписом, визнати речовим доказом у кримінальному провадженні №0001430 від 25.06.2019 року;
-протоколом огляду предмету від 05.07.2019 року, з якого фактично вбачається аналогічна інформація, яка зазначена в протоколі огляду предмету від 25.07.2019 року;
-постановою про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 05.07.2019 року;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2019 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнає особу під №2, обвинуваченого ОСОБА_9 , який 24.06.2019 року приблизно о 03:00 годині скоїв на нього напад та заволодів його рюкзаком та речами;

-протоколом огляду місця події від 12.07.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_9 було виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон «Meizu M3 Note», в панелі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , мікро сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з написом « НОМЕР_6 », чорні шорти з емблемою «Nike» білого кольору та надписом « AIR», футболку білого кольору з емблемою «Х» сірого кольору; пара кросівок синьо оранжевого кольорів;

-протоколом огляду предмету від 12.07.2019 року з фото ілюстрацією;

-постановою про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 12.07.2019 року;

-квитанцією про отримання на зберіганні речових доказів №000731;

-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 року;
-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 року з додатком DVD-диском, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 24.06.2019 року в період часу 03:00-04:00 часу на зупинці «Океан» по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі, з товаришем на ім`я ОСОБА_13 та з малознайомим йому чоловіком вживали алкоголь (пиво), після чого виник конфлікт і він вдарив ліктем лівої руки вдарив чоловіка в голову, від удару остатній впав на землю. Потім з шиї чоловіка зняв рюкзак та витягнув з його кишені телефон, після чого разом з товаришем пішов. Через де який час повернувся до цього чоловіка та повернув йому лише рюкзак та ключі, інші речі залишив собі;

-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.07.2019 року;

-висновком експерта № 1758 від 12.08.2019 року, з якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_8 , 1991 р.н., та даних наявної медичної документації на його ім`я, у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом піраміди правової скроневої кістки, черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку, забій м`яких тканей в правій завушній області. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.06.2019 року. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять: лінійний перелом піраміди правої скроневої кістки, забій головного мозку, забій м`яких тканей в правій завушній області супроводжувались кров оливом в праву барабану порожнину і згідно з п. 2.1.3 «а», «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вказаний в медичній карті стаціонарного хворого діагноз «Закритий перелом 9-го ребра справа» не може бути врахований при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тому він не підтверджений об`єктивними відомостями і не підлягає судово-медичній оцінці, передбачений п. 4.9 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження у постраждалого могли утворитися при вказаному ним механізмі. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не характерні для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині.
-заявою ОСОБА_8 від 21.08.2019 року;
-протокол огляду предмету від 21.08.2019 року з фото таблицею;
-постанова про визнання речового доказу та його передачу на зберігання від 21.08.2019 року;
-розпискою потерпілого ОСОБА_8 від 21.08.2019 року про отримання на відповідальне зберігання речей;
-звітом про вартість майна, згідно якого загальна вартість викраденого майна, а саме: мобільного телефонна марки «Meizu M3 Note» в панелі чорного кольору, рюкзак марки «PONASOO» чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung Duos» в панелі сірого кольору, лазерної рулетки «Tekhmann», гаманець шкіряний чорного кольору, НОМЕР_7 -плеєр «Tesla», 2-х сім карт мобільного зв`язку мобільного оператора «Київстар», 1 сім карта мобільного оператора «Лайф», складає 7 295 гривень.
В судовому засіданні було проведено перегляд відео запису, яким підтверджується факт нападу обвинуваченим ОСОБА_9 на потерпілого ОСОБА_8 ;
В судових дебатах захисник ОСОБА_6 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 досудовим слідством та під час судового розгляду не доказано вчинення його підзахисним інкримінованого кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що з допиту потерпілого вбачається, що він своєю поведінкою сам спровокував бійку, після отриманих ушкоджень самостійно пішов додому і лише наступного дня звернувся до лікарні. Дані обставини свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_8 міг отримати завдані йому пошкодження в іншому місці. Враховуючи вищевикладене та те, що всі сумніви щодо не доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи у зв`язку з чим просив обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України виправдати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 показав, що потерпілий ОСОБА_8 спровокував сварку першим та міг отримати тілесні ушкодження в іншому місці, тому як він вдарив потерпілого в ліву частину голови, а пошкодження утворились з правої.

Аналізуючи промову захисника ОСОБА_6 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія судів приходить до висновку, що посилання захисника та покази в частині отримання потерпілим тілесних ушкоджень в іншому місті або не відповідність локалізації ушкоджень є надуманими та не відповідають дійсності, тому як з відео фіксації камер спостереження вбачається, що особа зовнішнє схожа на ОСОБА_9 наносить множині удари в область голови особі з рюкзаком зовнішнє схожа на потерпілого ОСОБА_8 . Крім того дані обставини підтверджуються висновком експерта № 1758 від 12.08.2019 року та довідкою КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 25.062019 року. Захистом протягом судового розгляду не надано жодного доказу, які б могли підтвердити не винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 .

Колегія суддів, зберігаючи об`єктивність і неупередженість протягом практично необмеженого періоду часу створював необхідні умови для виконання прокурором і захистом їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Колегія суддів в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» сиди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Колегія суддів, враховуючі покази обвинуваченого ОСОБА_9 данні їм у судовому засіданні, вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та після дослідження доказів які підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість в інкримінованому йому злочині, на думку суду, підтверджується встановленими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , та зазначеними у вироку письмовими доказами та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності та не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, колегією суддів, не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлені.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , беручи до уваги обставини щодо судимостей обвинуваченого свідчить про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_9 на вчинення корисливих злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільності небезпечності, обставини вчиненого злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, не відшкодування збитків потерпілому, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, яка свідчить про відсутність будь якого каяття за вчинене, те, що він не усвідомлює суспільну небезпеку свого діяння, колегія суддів вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі з при значенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 39 287 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень, та моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривен.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Ураховуючи наведене, а саме, те, що в наслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 заподіяна майнова шкода в розмірі 39 287 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень, яку обвинувачений в судовому засіданні визнав в повному об`ємі. Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень на користь потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що неправомірними діями ОСОБА_9 цивільному позивачу ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в часткової втраті слуху, тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу отриманих ушкоджень; у порушенні звичного способу життя ОСОБА_8 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, матеріальне становище потерпілого, який в молодому віці частково втратив слух. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України потерпілому ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, та підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Тому позовну вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити в повному обсязі в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: рюкзак чорного кольору «PANASSO», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Opel Astra, водійське посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , коробки від мобільного телефону «Meuzu» та лазерної рулетки «Tekhmann»вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`яти) років, з конфіскацією майна.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу фактичного затримання з 12.07.2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 12.07.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Речові докази рюкзак чорного кольору «PANASSO», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Opel Astra, водійське посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , коробки від мобільного телефону «Meuzu» та лазерної рулетки «Tekhmann»вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , в розмірі 39 287 (тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень, та моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривен.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3