Справа № 359/2020/20
Провадження № 1-кс/359/574/2020
У Х В А Л А
Іменем України
17 березня 2020 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :
10.03.2020 року до суду надійшло зазначене клопотання про скасування арешту майна, згідно якого представник заявника вказує, що в провадженні Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000444 від 24 лютого 2020 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2020 року № 359/169/20 (провадження № 1-кс/359/104/2020).
Причиною внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали обставини, які передували цій події.
14 листопада 2012 року, діючи в межах кримінальної справи № 85-1419, заступник начальника СВ Бориспільського MB ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 виніс постанову про встановлення заборони відчуження майна, а саме на відчуження земельних ділянок загальною площею 12,2788 га, що відводились кооперативу «Вишеньківська Брама» для ведення колективного садівництва в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Згідно із наведеним у постанові переліком майна встановлено заборону на земельну ділянку за кадастровим номером :04:002:1764 (0,12 га), яка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 273303 від 12 жовтня 2011 року належить ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ).
Про наявність заборони ОСОБА_4 дізнався від приватного нотаріуса у жовтні 2019 року, коли намагався продати земельну ділянку. Учасники кооперативу «Вишеньківська Брама» підтвердили наявність арешту та надали ОСОБА_4 копію постанови від 14 листопада 2012 року про встановлення заборони відчуження майна.
27 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про надання для ознайомлення матеріалів кримінальної справи № 85-1419.
У відповідь на заяву надійшов лист від 15 січня 2020 року № 565 за підписом заступника начальника відділу поліції ОСОБА_6 , відповідно до якого повідомлялось наступне: «У провадженні Бориспільського ВП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 85-1419. На даний час інформацію про рух кримінальної справи не надається за можливе, так як вище зазначена кримінальна справа відсутня в архіві СВ Бориспільського ВП. На даний час вживаються заходи щодо місця знаходження кримінальної справи № 85-1419 в разі находження буде повідомлено додатково».
Також, 27 грудня 2019 року до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було надіслано адвокатський запит, в якому адвокат ОСОБА_3 просив надати інформацію про стан проведення досудового розслідування кримінальної справи № 85-1419 та повідомити, чи приймалось рішення про закриття кримінальної справи.
У відповідь на запит надійшов лист від 31 грудня 2019 року №22378/109/1002/03, за підписом начальника відділу поліції ОСОБА_7 , відповідно до якого повідомлялось наступне: «Вивченням звернення на даний час не встановлено ознак кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави, передбачені cm. 214 КПК України для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань».
Враховуючи те, що Бориспільський відділ поліції фактично визнав факт відсутності матеріалів кримінальної справи № 85-1419 та як наслідок - факт непроведення досудового розслідування в межах цієї справи, у зв`язку з набранням чинності (21 листопада 2012 року) діючого Кримінального процесуального кодексу України для прийняття відповідного процесуального рішення щодо майна, яке належить ОСОБА_4 і перебуває у забороні, необхідно було внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
27 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_8 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується в межах кримінальної справи № 85-1419 (за КПК України від 28 грудня 1960 року). Однак, у встановлений законом строк відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. У зв`язку з допущенною бездіяльністю адвокат ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із відповідною скаргою.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2020 року № 359/169/20 скарга адвоката ОСОБА_3 задоволена, внаслідок чого Бориспільський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з таким змістом: «Обставини: невстановлені особи здійснили виробку 143 сироростучих дерев в адміністративних межах Вороньківської сільської ради. Кваліфікація: ч. 1 cm. 246 КК України».
З огляду на вищезазначене, наявний арешт майна є незаконним, оскільки він необґрунтовано встановлює реальну перешкоду для реалізації власником майна своїх прав щодо його відчуження.
Крім того, враховуючи, що матеріали кримінальної справи № 85-1419 втрачено і досудове розслідування в її межах не проводилось, в межах кримінального провадження №0000444 потреба у застосуванні арешту про відчуження майна, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , відсутня.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Матеріали кримінального провадження №0000444 не надано.
Ознайомившись із матеріалами клопотання, заслухавши представника заявника, слідчий суддя, враховуючи правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на порушення прав третіх осіб в результаті накладення арешту, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження і інші обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом, а згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності визначено ст.317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав,свобод та законних інтересів осіб,а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії»,заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти,якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

В даному випадку вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:1764 (0,12 га), що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 273303 від 12 жовтня 2011 року.

На даний час ОСОБА_4 не має жодного відношення до порушеного кримінального провадження, а відтак, враховуючи, що заборону на відчуження майна накладено ще 14.11.2012 року, в даному випадку відсутні підстави для подальшої заборони на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:1764.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою заступника начальника СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 від 14.11.2012 року про встановлення заборони відчуження майна, а саме скасувати заборону на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:1764 (0,12 га), яка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 273303 від 12.10.2011 року належить ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 20.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1