Справа № 720/847/20
Провадження № 1-кп/720/104/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000152 від 19 травня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, розведеного, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду від 10 липня 2007 року за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком 1 рік; вироком Новоселицького районного суду від 10 жовтня 2007 року за ст. 185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяця; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2012 року за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 69, 70, 71, 72 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 1 день; вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2014 року за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком 2 роки; вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 березня 2016 року за ст. 185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців; вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2016 року за ст. 395 ч.1 КК України до арешту строком 4 місяця, вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2018 року за ст. 190 ч.2 КК України до обмеження волі строком 1 рік, вирок не виконаний,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Корестоуць Окницького району р. Молдова, проживаючого по АДРЕСА_3 , громадянина р. Молдова, молдованина, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду від 07 травня 2019 року за ст. 332-2 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 11900 гривень, вирок виконано частково, сума несплаченого штрафу складає 7900 гривень,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 діючи спільно із ОСОБА_6 , обидва перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступили у попередню змову та переслідуючи корисливий мотив, з метою вчинення крадіжки чужого майна для особистого збагачення, переступивши пошкоджений паркан зайшли на територію домогосподарства, яке розташовано по АДРЕСА_4 , де шляхом відкриття вхідних дверей проникли до нежитлового будинку, який належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрали металевий подрібнювач кормів (коренерізку), яка належала ОСОБА_4 , після чого з викраденим покинули вказане приміщення та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на суму 552 гривні.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
В той же час, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і показав, що на початку травня 2020 року він повертався до дому і оскільки пішов дощ, зайшов на територію домогосподарства, яке розташовано по АДРЕСА_4 , де зайшов до нежитлового будинку, щоб укритися від дощу. Кому належав будинок він не знає. В середині будинку знаходились господарські речі, серед яких був металевий подрібнювач кормів. 15 травня 2020 року під час вжиття алкогольних напоїв разом із ОСОБА_6 , він запропонував останньому викрасти металевий подрібнювач кормів, у зв`язку із чим обидва будучи в стані алкогольного сп`яніння вночі зайшли на територію вказаного господарства, де проникли через замкнуті але незачинені двері до середини будинку, звідки викрали подрібнювач та перенесли його до іншого домоволодіння в с. Маршинці Новоселицького району з метою його подальшої продажі. Завдану шкоду відшкодували та повернули потерпілій викрадений подрібнювач, у вчиненому щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і показав, що 15 травня 2020 року під час вжиття алкогольних напоїв ОСОБА_5 повідомив йому, що у нежитловому будинку в с. Маршинці Новоселицького району він побачив подрібнювач, якого запропонував викрасти. З цією метою вночі вони обидва будучи в стані алкогольного сп`яніння зайшли на територію господарства, де проникли через незачинені двері до середини будинку, звідки викрали подрібнювач, якого перенесли до іншого господарства. В подальшому хотіли продати подрібнювач, однак сусіди викликали поліцію. Завдану шкоду відшкодували, у вчиненому щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що домогосподарство, яке розташовано по АДРЕСА_4 , належить її доньці ОСОБА_7 та знаходиться поблизу її домоволодіння. На території господарства розташований нежитловий будинок, який використовується нею як приміщення для зберігання домашнього інвентарю, господарських речей та іншого майна, у зв`язку із чим вхідні двері будинку завжди були зачиненими. В травні 2020 року вона виявила зникнення з вказаного будинку металевого подрібнювача кормів, у зв`язку із чим звернулась в поліцію. На даний їй повернули викрадений подрібнювач, у зв`язку із чим претензій до обвинувачених не має.
Враховуючи, що обвинувачені свою вину визнали повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинувачених у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою шляхом проникнення до приміщення повністю доказана та їх дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 185 ч. 3 КК України.
Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення суд враховує, що вони за попередньою змовою у нічний час із умислом вчинення крадіжки чужого майна проникли до приміщення, яке є нежитловим будинком, в якому зберігалося майно потерпілої. Приміщення має всі необхідні атрибути конструкції та було обладнано вхідними дверми з метою перешкоджання вільного потрапляння до середини приміщення сторонніх осіб.
Слід наголосити, що спосіб проникнення у житло, а саме те, що двері будинку не було зачинено на замок, і засуджені не застосовували будь-яких фізичних засобів подолання перешкод, не впливає на кваліфікацію їх дій за ч. 3 ст. 185 КК, оскільки проникнення було незаконним, відбулось без дозволу потерпілої і здійснено саме з метою заволодіння її майном шляхом вчинення крадіжки. Тобто, будь-яке вторгнення до житла (іншого володіння), здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку, є незаконним.
Така позиція на думку суду узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к).
При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що він є безробітним, має на утриманні дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 добровільне відшкодування ним завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, які є самостійними альтернативними обставинами.
Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.
З досудової доповіді органу пробації від 18 червня 2020 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, яка характеризує обвинуваченого ОСОБА_5 , вбачається, що уповноважений орган пробації із урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки ризик вчинення повторного злочину дуже високий.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу обвинувачений ОСОБА_5 , який має непогашені судимості, знаходиться у злочинному стані, протягом якого вчинив корисливе тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про перманентний характер його злочинної діяльності, відсутність належних висновків після вчинення попередніх злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд приймає до уваги характер вчиненого ним злочину, який був скоєний за його пропозицією, у нічний час, з проникненням до приміщення, до відбуття покарання за попереднім вироком.
Враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст. 75 КК України судом не встановлено.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За змістом ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Застосування ч. 1 ст. 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим (ВС/ККС № 442/1887/16-к від 15.03.2018).
Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро покаявся, активно посприяв у розкритті злочину, незначну вартість викраденого, добровільно відшкодував завдану шкоду та потерпіла заявила, що не має до нього претензій та просила не позбавляти його волі, то суд визнає дані обставини винятковими, які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення після проголошення, але до відбуття покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2018 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання призначити йому у вигляді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із переведенням згідно ст. 72 КК України раніше призначеного покарання у виді обмеження волі в позбавлення волі із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що він є безробітним, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 добровільне відшкодування ним завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку, в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.
Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд приймає до уваги характер вчиненого ним злочину, який був скоєний за пропозицією обвинуваченого ОСОБА_5 , у нічний час, з проникненням до приміщення, до повного відбуття покарання за попереднім вироком.
З досудової доповіді органу пробації від 18 червня 2020 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, яка характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що уповноважений орган пробації із урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства, оскільки ризик вчинення повторного злочину високий. Виконання покарання в громаді можливе у винятковому випадку, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Зважаючи на вказані обставини, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі.
При цьому, слід прийняти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро покаявся, активно посприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду та потерпіла заявила, що не має до нього претензій та просила не позбавляти його волі, тому із урахуванням незначної вартості викраденого, суд визнає дані обставини винятковими, які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 після постановлення відносно нього попереднього вироку Новоселицького районного суду від 07 травня 2019 року за ст. 332-2 ч. 1 КК України і до повного відбуття призначеного покарання у виді штрафу, вчинив новий злочин, то відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком.

Одночасно, слід врахувати, що згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.
Оскільки, попереднім вироком обвинуваченому було призначено покарання у виді штрафу, то відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України його слід виконувати самостійно.

В той же час, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав та у вчиненому розкаявся, шкоду добровільну відшкодував, раніше не відбував покарання в місцях позбавлення волі, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави, а долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно з залу суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 14 години 00 хвилин 23 червня 2020 року.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду від 07 травня 2019 року та призначити ОСОБА_6 остаточно покарання у виді позбавлення строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та штрафу в розмірі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Покарання за вироком Новоселицького районного суду від 07 травня 2019 року у виді штрафу допустити до самостійного виконання.

Речові докази по справі:
- металевий подрібнювач кормів, який зберігаються у потерпілої ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику;
- мобільний телефон марки «Apple iPhone 6», який зберігається у ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику.
Стягнути пропорційно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі з кожного в розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 90 копійок.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженими в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1