ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3674/16-к Номер провадження 11-кп/814/42/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 020000494 від 27.02.2016 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 зі змінами на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судіївка Полтавського р-ну. Полтавської обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку терміном 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 71792, 69 грн матеріальної шкоди, а саме заборгованості по сплаті аліментів та 10 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він з 1.01.2004 по 1.09.2016, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, відповідно до постанови Київського районного суду м.Полтава від 1.11.1999 та дубліката виконавчого листа Київського районного суду м. Полтави № А-200/1999, будучи востаннє попередженим 13.09.2016 державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), умисно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання своєї доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів станом на 1.09.2016 у сумі 71792,69 грн. відповідно до довідки розрахунку ВДВС Полтавського РУЮ.

В апеляційній скарзі обвинувачений, просить вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 жовтня 2017 року в частині стягнення заборгованості по аліментам і моральної шкоди змінити та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 заборгованість по аліментам за період з 1.11.2013 по 1.09.2016, звільнивши від виплати моральної шкоди.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 164 КК України у виді 3 місяців арешту.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили врахувати клопотання ОСОБА_7 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 і розцінювати дане клопотання, як зміну апеляційних вимог, прокурора і потерпілу, які не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Санкція частини 1 статті 164 КК України, передбачає громадські роботи на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арешт на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства та суду та переривається у випадку вчинення зазначеною особою нового злочину.

Частиною 2 п. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

За змістом ч. 8 ст. 284, ст. 285 КПК України ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття кримінального провадження з відповідної підстави.

Отримавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і закриттям кримінального провадження, який із захисником ОСОБА_8 просили розцінювати дане клопотання, як зміну апеляційних вимог, колегія суддів, роз`яснила ОСОБА_7 правові наслідки такої згоди, оскільки останній вправі заперечувати проти закриття провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності (якщо особа впевнена у своїй невинуватості і переконана, що проведення повного розслідування приведе до закриття провадження за реабілітуючими підставами або до ухвалення виправдувального вироку). Тобто, колегія суддів ОСОБА_7 роз`яснила, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за своїм правовим змістом означає, що відносно нього зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ним діяння, що містить ознаки злочину, однак у силу певних обставин (сплинули строки давності) подальше провадження виключається (нереабілітуюча підстава).

Після чого ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_8 надали згоду на звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України з 1.01.2004 по 1.09.2016, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

Наведені вище обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився.

Отже, колегія суддів з огляду на викладене вище вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а апеляційні скарги із внесеними змінами частковому задоволенню у частині скасування вироку суду першої інстанції.

У зв`язку із задоволенням клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і закриттям кримінального провадження, доводи наведені в апеляційних скаргах апелянтів не підлягають перевірці.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Якщо закінчення строку давності припадає на час апеляційного провадження, то апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.

Як убачається із вироку суду першої інстанції, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, матеріальних збитків, а саме заборгованості по сплаті аліментів 71 792 грн. 69 коп.

У разі закриття кримінального провадження, що у даному випадку є обов`язковим, припиняються кримінально - правові відносини між державою і особою.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

При цьому, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, цивільний позивач не позбавлений права пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 зі змінами - задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судіївка Полтавського р-ну. Полтавської обл. від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Ухвала Полтавського апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4