Провадження № 1-кс/947/5776/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено в.о. прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002270, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. ч. 3, 5 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа в невстановленому місці і в невстановлений час вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а об`єктом злочинного посягання обрали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа, близько 06:00 години, 17.11.2019 прибули на автомобілі марки «Mazda», номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 , до будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи виконання злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа, переконавшись, що у квартирі нікого немає, пошкодивши два врізних замки, відчинили двері квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку та проникли до її приміщення.

Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, направленим на заволодіння майном потерпілого, шляхом крадіжки, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю господаря квартири, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа таємно викрали золотий браслет плетіння «Плоский снейк» вагою 4,08 г, золоту жіночу каблучку вагою 4 г, золотий джгут плетіння «Бісмарк» вагою 11 г, золотий хрестик вагою 5 г та інші золоті прикраси загальною вартістю 13000 доларів США, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 315 120 гривень, а також сейф, у якому знаходились гроші в сумі 212 000 доларів США, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 5 138 880 гривень, 1000 євро, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 26 660 гривень, 2000 швейцарських франків, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 49 040 гривень, годинник фірми «Tissot», вартістю 700 доларів США, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 16 968 гривень, гладкоствольну рушницю марки «МР153» номер НОМЕР_2 і набої до неї вартістю 600 доларів, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 14 544 гривень, мисливський карабін CZ550 серії НОМЕР_3 та набої до нього вартістю 1200 доларів США, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 29 088 гривень, мисливський карабін CZ455LUX серії НОМЕР_4 вартістю 1000 доларів США, що станом на час вчинення злочину за офіційним курсом Національного банку України складало 24 240 гривень, мобільні телефони Nokia N73, Nokia 515, Nokia 6600 та Panasonic, вартість яких встановлюється, що належать потерпілому ОСОБА_8 , документи на зброю та паспорти для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 загалом заволодівши майном потерпілого на загальну суму 5 614 540 гривень, що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та визнається особливо великим розміром.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа покинули місце злочину на автомобілі марки «Mazda» номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 , а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.

З показань свідка ОСОБА_11 встановлено, фігуранти вказаного кримінального правопорушення близько 06:00 години 17.11.2010 біля парадної будинку № 64а на вул. Ак. Глушко в м. Одесі , він бачив як фігуранти завантажували в автомобіль з номерним знаком « НОМЕР_1 » металевий предмет, схожий на сейф.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, 07.05.2020 проведено обшук в автомобілі марки «Mazda», VIN: НОМЕР_5 , номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на 1 арк;

-ключ від автомобіля «Mazda»;

-автомобіль марки «Mazda», VIN: НОМЕР_5 , номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 07.05.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є предметом вчинення злочину.
Враховуючи, що автомобіль марки «Mazda», номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 , у зв`язку з чим накладання арешту на вилучене майно є необхідним для проведення додаткових, детальних оглядів, аналізу, проведенні слідчих дій, та з метою виявлення та сприяння розкриттю аналогічних злочинів і мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, а також з метою застосування спеціальної конфіскації, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за його відсутності.

Обов`язок повідомлення власника/володільця вилученого майна покладався на сторону обвинувачення, однак така особа до суду не з`явилася.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з поданого клопотання, органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0002270, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. ч. 3, 5 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені автомобіль, ключ від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в зв`язку з відповідністю такого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), постановою слідчого від 07.05.2020 року визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що на вилученому транспортному засобі, особи, які можуть бути причетними до вчинення кримінальних правопорушень за обставинами даного кримінального провадження, могли безпосередньо пересуватися до місця злочину, що свідчить про ймовірне використання такого транспортного засобу як засобу вчинення кримінально-протиправних дій, що в свою чергу свідчить про відповідність такого автомобіля категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Викладене свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження такого майна, в цілях подальшого проведення відповідних досліджень з таким майном.
Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відтак, на теперішній час у сторони обвинувачення наявна також необхідність в перевірці відповідності такого майна, подальшому можливому застосуванню спеціальної конфіскації в рамках даного кримінального провадження, що також свідчить про необхідність на теперішній час в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а також забезпечення можливої спеціальної конфіскації, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу та забезпечення спеціальної конфіскації неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), зацікавлені особи в будь-який момент мають право звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна, поданого у відповідності до вимог ст. 174 КПК України.
Таким чином, враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено в.о. прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002270, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. ч. 3, 5 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно із забороною володіння, користування та розпорядження, а саме на:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на 1 арк;

-ключ від автомобіля «Mazda»;

-автомобіль марки «Mazda», VIN: НОМЕР_5 , номерний знак Республіки Литви НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1