Дата документу 04.03.2020 Справа № 554/1528/20
Провадження №1-кс/554/3052/2020

УХВАЛА
Іменем України

04 березня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст.303 КПК України, в якій просив скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілою від 07.02.2020 року в кримінальному провадженні №0001550; зобов`язати процесуального керівника в кримінальному провадженні №0001550 ОСОБА_5 залучити до провадження ОСОБА_4 , як потерпілу, та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні №0001550.
В обґрунтування скарги адвокат вказав, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001550 за заявою ОСОБА_6 про вчинення детективом Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_7 ряду кримінальних правопорушень (злочинів).
05.02.2020 року на особистому прийомі в прокуратурі Харківської області на ім`я процесуального керівника в кримінальному провадженні №0001550 ОСОБА_5 ОСОБА_4 здано заяву про визнання потерпілою.
19.02.2020 року на поштову адресу ОСОБА_4 надійшла постанова прокурора ОСОБА_5 про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілою.
Адвокат вважає постанову незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з наступним. Згідно заяви ОСОБА_4 , під час обшуку у 2018 році з боку детектива НАБ України ОСОБА_7 на ОСОБА_4 та її родину здійснювався тиск з метою підписати угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000499 від 21.02.2016 року за ч.1 ст.366 КК України. Цей факт підтверджується протоколом допиту ОСОБА_8 . На вимогу органу досудового розслідування заявник зможе надати медичну документацію, яка підтверджує нанесення шкоди її здоров`ю.
ОСОБА_4 також зазначає, що після обшуку їх місця проживання, який тривав 23 години в присутності малолітніх і неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , вона була госпіталізована до кардіологічного відділення КЗОЗ «ХМКЛ №27» в стані середньої тяжкості з діагнозом, що безпосередньо пов`язаний з діями співробітників спеціального правоохоронного органу НАБУ, які перевищуючи свої службові повноваження просто намагались тиснути на неї.
В рамках кримінального провадження прокурор або слідчі ДБР не провели жодної слідчої дії після заяви ОСОБА_4 про визнання її потерпілою, для того щоб підтвердити або спростувати доводи, викладені в заяві, не допитали саму ОСОБА_4 , та не взяли до уваги, що ОСОБА_4 готова надати документи, що свідчать про завдану їй матеріальну та моральну шкоду.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, з підтриманням вимог поданої скарги.
Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність адвоката.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, з огляду на те, що на запит суду про необхідність надання матеріалів кримінального провадження для їх огляду в судовому засіданні, слідчим такі матеріали надані не були, слідчий суддя, дослідивши скаргу і приєднані до неї матеріали, зокрема і постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги частково, скасування оскаржуваної постанови слідчого, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР в м.Полтаві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001550 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382, ст.366-1,ч.2 ст.387 КК України.
05.02.2019 року до прокуратури Полтавської області надійшла заява від ОСОБА_4 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0001550.
Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області, ОСОБА_5 від 07.02.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382, ст.366-1,ч.2 ст.387 КК України, відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року (а.с. 15-18 постанова).
Прокурором в постанові вказано, що доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_4 завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди під час досудового розслідування кримінального провадження №0001550 не встановлено.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Процесуальним законом не передбачено винесення окремої постанови та/або ухвали про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 07.02.2020 року, суд встановив, що прокурором зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку прокурор не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Зміст вказаної постанови не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим. Крім того, слідчим не надано суду матеріали кримінального провадження№0001550 від 04.12.2018 року, а відтак, не спростовано доводи скаржника.
Суд вважає, що висновок щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України. Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.
Із зазначених підстав слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області, ОСОБА_5 від 07.02.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382, ст.366-1,ч.2 ст.387 КК України, про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року.
Щодо вимог заявника про зобов`язання процесуального керівника в кримінальному провадженні №0001550 ОСОБА_5 залучити до провадження ОСОБА_4 , як потерпілу, та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні №0001550, то слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Зважаючи на те, що повноваження слідчого судді охоплюють лише контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому вище зазначені вимоги особи, яка подала скаргу щодо зобов`язання процесуального керівника залучити до провадження як потерпілого ОСОБА_4 суперечать вимогам самостійності слідчого у своїй процесуальній діяльності та порушує дискреційні повноваження слідчого, у зв`язку із чим дані вимоги не підлягають задоволенню.
Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,220,303-307,309,372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у визнані потерпілим в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.
Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_5 від 07.02.2020 року в кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ч.1 ст.365, ч.1 ст.373, ч.2 ст.382, ст.366-1,ч.2 ст.387 КК України, про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0001550 від 04.12.2018 року.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1