Номер провадження: 11-кп/813/342/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Чорноморську Одеської області, має середню спеціальну освіту, не одружений,

засудженого 11.12.2015 Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 . Звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015, умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 11 місяців 24 дні.
Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 розкаявся у вчиненому злочині, своїм відношенням до праці і поведінкою в побуті під час відбування покарання довів своє виправлення, а також відбув строку призначеного судом покарання, що є підставою для його звільнення від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.
Зміст вимог апеляційної скарги та короткий виклад доводів особи, яка її подала.
У своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить її скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до наданої характеристики та довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час перебування в ДУ «ОВК (№14)» останній притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення умов утримання у вказаній установі.

Зміст заперечення на апеляційну скаргу.
Захисником засудженого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін. Зазначає, що засуджений ОСОБА_7 відбув передбачену законом частину строку призначеного судом покарання, не має стягнень та має п`ять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, яка приймала учать в апеляційному провадженні, та зазначила, що вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань - це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно з практикою вирішення питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суду слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального, кримінального процесуального та кримінально-виконавчого закону.

Так, судом першої інстанції вірно враховано те, що на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 строку призначеного Іллічівським міським судом від 11.12.2015 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Початок строку покарання 11.12.2015, кінець строку 11.12.2021 (а. с. 20-33).

Також судом обґрунтовано враховано, що на день розгляду клопотання засдужений ОСОБА_7 , відповідно до характеристики, наданої ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» від 13.12.2019, за час відбування покарання характеризується позитивно, відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності, з жовтня 2017 року порушень режиму відбування покарання не допускає; має 5 заохочень за період з 26.07.2017 по 08.02.2019 оголошувалась подяка за сумлінну поведінку та ставлення до праці, залучений до праці, працевлаштований працівником їдальні. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушень безпеки праці і протипожежної безпеки. Підтримує родинні стосунки з членами родини. За час відбування покарання йому надано 2 довготривалих та 3 короткотривалих побачення. На профілактичному обліку не перебуває.

26.06.2019 комісією установи вирішено, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що стає на шлях виправлення, і згідно ч. 1 ст. 101 КВК України 01.07.2019 він був переведений до дільниці соціальної реабілітації ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» (а. с. 20-23).

Також районним судом вірно прийнято до уваги пояснення засудженого ОСОБА_7 , надані ним в судовому засіданні районного суду, згідно яких останній пояснив, що він негативно ставиться до своєї протиправної поведінки і вчинених злочинів, розкаюється у вчиненому. Виконавчі листи щодо нього до колонії не надходили, оскільки засуджений і його родина повністю відшкодували потерпілим спричинену шкоду.

Будь-яких негативних рис особистості або поведінки ОСОБА_7 , які б свідчили про те, що він не став на шлях виправлення, в характеристиці засудженого не наведено і таких даних суду першої інстанції як і суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки судом першої інстанції не враховано, що останній притягувався до дисциплінарної відповідальності, є безпідставними, так як не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.

Згідно з п. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.

Відповідно до довідки ДУ «Одеська виправна колонія (№14), засуджений ОСОБА_7 притягувався до дисциплінарної відповідальності 04.11.2015, 18.12.2015, 22.02.2017, 04.10.2017. Визнається таким, що не має стягнень. Також засуджений ОСОБА_7 має п`ять заохочень (а. с. 23).

Тобто, на час розгляду клопотання судом першої інстанції, відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України, вірно враховано, що засуджений ОСОБА_7 з жовтня 2017 року не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а тому визнається таким, що не має стягнення, так як протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не піддавався новому стягненню.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що він працевлаштований працівником їдальні, до дисциплінарної відповідальності за період 2018-2019 років не притягувався, дотримується правил установи виконання покарань, підтримує родинні зв`язки з членами сім`ї.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що ОСОБА_7 відповідає усім критеріям, наявність яких, відповідно до ст. 81 КК України, необхідна для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування ним покарання, оскільки засуджений своєю поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення, а тому рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання є законним і обґрунтованим.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019, якою задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 і звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015, умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 24 (двадцять чотири) дні залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4