Справа № 396/121/18
Провадження № 1-кп/396/11/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Кримінальне правопорушення було вчинене за наступних обставин:
Судом встановлено, що в середині грудня 2017 року, точної дати ні судом, ні слідством не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_4 , на підставі тривалого конфлікту з ОСОБА_8 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: холодильника марки «Днепр 2МС».
В один з днів в середині грудня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 близько 19 год. 00 хв., на мотоциклі марки «МТ 10», д/н у якого відсутній, поїхав до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить потерпілій ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що в ньому на даний час ніхто не проживає, оскільки раніше винаймав вказане житло, мав доступ до останнього та ключі від замка вхідних дверей будинку. Під`їхавши до території вказаного домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_4 відчинив ворота та заїхав на подвір`я. Після чого підійшов до вхідних дверей домоволодіння, відчинив їх ключем, який був в останнього, та таким чином проник до середини будинку. В одній із кімнат вказаного домоволодіння знайшов холодильник марки «Днепр 2СМ».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи таємно, повторно, шляхом прикладання фізичної сили рук взяв холодильник марки «Днепр 2МС», виніс на подвір`я, де погрузив його на мотоцикл. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_4 з місця вичнення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Згідно висновку експерта № 7 від 17.01.2017 року, вартість холодильника марки «Днепр 2 МС» бувшого у використанні 21 рік, у стані придатному до використання складає 800,00 грн., з урахуванням зносу.
Своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 800.00 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснивши, що попередньо він винаймав будинок у ОСОБА_9 , та перевіз туди свої власні речі, потім домовився про викуп будинку за що заплатив ОСОБА_9 1000 грн. в рахунок завдатку, в присутності свідків, але через деякий час вона відмовила йому у продажі будинку, та отримані кошти не повернула, тому будинок фактично належить йому за усною угодою. Коли співмешканка повідомила йому, що на дверях будинку зірваний замок. Він вирішив поїхати забрати холодильник, та наглянути за ним, щоб його не вкрали сторонні особи. Приїхавши до будинку, побачив, що замок та двері відчинені, він зайшов до середини будинку та забрав холодильник.
Просить сурово не карати та не позбавляти волі, рішення прийняти на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що точної дати не пам`ятає, зимою 2016 року вона поїхала з с. Кам`яний Міст, а будинок вирішила продати. Пустила тимчасово проживати в будинок ОСОБА_4 , дала йому ключ. Через деякий час, близько місяця зателефонувала сусідка баба ОСОБА_10 і повідомила, що ОСОБА_11 вивозить з будинку речі. Приїхавши вона дійсно побачила, що зник холодильник "Днепр" та ковровий паласс, також пічна плита в хаті була розвалена. Після побаченого написала заяву до поліції. Поліція вилучила у ОСОБА_4 холодильник та повернули їй під розписку.
До пояснень додала, що дійсно взяла 1000 грн. у ОСОБА_4 за проживання в будинку та на його прохання повернути відмовила пояснивши, що він розібрав плиту пічного опалення і дані кошти вона забрала в рахунок плити. Домовленості щодо продажу будинку у неї з ОСОБА_12 не було.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що зимою 2017 року вона разом із ОСОБА_14 поїхали по вилучений холодильник. ОСОБА_11 повернув холодильник та пояснював, що мав намір купити будинок в ОСОБА_9 , віддав їй гроші в рахунок завдатку, а коли вона відмовилась повернути завдаток, він вирішив забрати в рахунок коштів холодильник. Про яку суму йшла мова не знає, не чула, та грошей не бачила.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що доводиться кумою обвинуваченому ОСОБА_4 по факту викрадення ним холодильника чи передачі коштів нічого пояснити не може. В середині 2019 року вона лише дізналась від ОСОБА_16 , що ОСОБА_11 викрав холодильника, більше нічого пояснити не може, інші факти їй невідомі.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що колишній дільничий запропонував йому бути понятим. Крім нього була присутня ОСОБА_18 . Приїхавши за адресою АДРЕСА_1 до будинку де тимчасово на квартирі у гр. Любові проживав ОСОБА_19 . Було вилучено старенький холодильник, який місцями мав іржу. Особисто він допомогав винести холодильник з будинку та завантажити до автомобіля. Він підписував документи працівника поліції. Про кошти чув лише зі слів сусідів.
Свідок ОСОБА_20 встановлено, що помер, що унеможливлює суд провести його допит в судовому засіданні.
За згодою учасників судового провадження, суд прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту свідка ОСОБА_20 , який помер.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів на підтвердження вини обвинуваченого:
- протоколом огляду місця події від 16.01.2018 року, з фототаблицями, відповідно до якого об`єктом огляду є територія домоволодіння в АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння частково огороджена дерев`яним парканом, вхід через дерев`яну хвіртку, замикаючі пристрої без пошкоджень. Вхід до будинку через дерев`яні двері, замикаючі пристрої яких в справному стані, без ушкоджень. Пошкоджень віконних отворів не виявлено. В одній із кімнат будинку, зі слів потерпілої занаходився холодильник, в іншій коврова доріжка розміром 2х3 м. (т. 1 а.п. 158-163);
- протоколом огляду місця події від 17.01.2018 року, з фототаблицями, відповідно до якого в с. Кам`яний міст, по вул. Центральній, навпроти домоволодіння №3, ОСОБА_4 , в присутності понятих, добровільно видав холодильник білого кольору, розміром 0.60х1.40 м, на задній частині якого мається залізний квадрат, на якому мається частковий вдавлений напис "Днепр-2МС" (т. 1 а.п. 164-170);
- протоколом огляду предметів від 17.01.2018 року, відповідно до якого предметом огляду є холодильник білого кольору розміром 0.60х1.40 м (т. 1 а.п. 171);
- постановою про приєднання до матеріалів кримінального провадження від 17.01.2018 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження холодильник марки "Днепр-2МС", який передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 .. Зберігальна розписка (т. 1 а.п. 172, 173);
- постановою про призначення судової-товарознавчої експертизи від 17.01.2019 року (т. 1 а.п. 174);
- висновком товарознавчої експертизи №7 від 17.01.2017 року, відповідно до якого вартість холодильника марки «Днепр 2 МС» бувшого у використанні 21 рік, у стані придатному до використання складає 800,00 грн., з урахуванням зносу(т. 1 а.п. 175).
- протоколом проведення слідчого експеременту від 24.01.2018 року, з фототаблицями, за участю ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 розповів як в середині грудня приїхав до будинку потерпілої, за допомогою ключа, який в нього був відчинив вхідні двері та зайшовши до середини будинку, за допомогою сили рук виніс холодильник, та завантажив до свого мотоцикла. після чого покинув територію домоволодіння (т. 2 а.п. 50-62).
Не є доказами в розумінні ст. 88 КПК України, на які посилався прокурор під час судового розгляду та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР та заява потерпілої (т. 1 а.п. 155-157).
Інші докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб обвинувачення було конкретним за змістом. Суд повинен виходити лише з тих доказів, яки були перевірені належним чином в судовому засіданні, та не викликають у суду сумнівів в законності їх отримання та допустимості, під час розгляду провадження.
Суд переконаний, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення холодильника марки «Днепр 2 МС» є доведеною, так як обвинувачення підтверджується протоколом огляду місця події від 17.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , видав працівникам поліції холодильник "Днепр" білого кольору, розміром 0.60х1.40 м, "Днепр-2МС" та та протоколом проведення слідчого експеременту від 24.01.2018 року, з фототаблицями, за участю ОСОБА_4 , а також поясненнями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_17 в присутності яких, обвинувачений ОСОБА_4 видав працівникам поліції холодильник, а також поясненнями самого обвинуваченого, який пояснив, що холодильник взяв в рахунок завдатку, однак жодним доказом не доведено факту укладення договору між ним та потерпілою, чи передання холодильника під відповідальне збереження, яка також дані обставини заперечила.
Отже, даючи оцінку показанням обвинуваченого суд вважає, що останній заперечує факт своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та запевняє суд, вважав, що будинок купив у потерпілої ОСОБА_8 , з метою ухилення від відповідальності за скоєний злочин та покращення свого процесуального становища, так-як він розуміючи, що скоїв злочин, повинен нести відповідальність згідно закону. Однак суду не надано доказів належності обвинуваченому ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_2 , або ж доказів на підтвердження права його користування будинком, договорів купівлі продажу, оренди та інше. Також судом не встановлено фактів укладення будь-яких договорів обвинуваченого з потерпілою в усній формі, свідки даного факту не посвідчили, як і не підтвердили факт передачі грошей потерпілій.
Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавентс проти Латвії" від 07.11.2002 оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, так як обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, оскільки на час вчинення кримінального правопорушення був особою раніше судимою за крадіжку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, який є незначним, позицію потерпілої, яка не має інтересу до даної справи, а отже і претензій матеріального характеру, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно нетяжкий злочин.
- Обставини, що пом`якшують покарання - активне сприяння у розкриття злочину.
- Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, оскільки повторність наявна як кваліфікуюча ознака даного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, проживає за рахунок випадкових заробітків, не одружений, проживає в цивільному шлюбі разом із співмешканкою та її дітьми, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на "Д" обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий: 17.05.2017 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 19.03.2020 року звільнено від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку. В силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Згідно висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконаня покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушеника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків передбачених п.2.2, п.2.3 ст. 76 КК України (т. 1 а.п. 39-40).
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Встановлено, що даний злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України обвинувачений обвинувачнений ОСОБА_4 вчинив в середині грудня 2017 року, тобто вчинений обвинуваченим в період іспитового строку за вироком Новоукраїнського районного суду суду від 17.05.2017 року (т.1 а.п. 184-185). однак
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений 17.05.2017 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік, тобто данне кримінальне правопорушення вчинено в середині грудня 2017 року, тобто в період іспитового строку за попереднім вироком.
Суд звернув увагу, що іспитовий строк обвинуваченого ОСОБА_4 закінчився 17.05.2018 року. До матеріалів справи стороною захисту надано ухвалу суду від 19.03.2020 року про звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку.
Ухвалюючи вирок суд враховує, вимоги ч.2 ст. 65 КК України особі, що особіяка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів,
Також, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що в обвинуваченого ОСОБА_4 був наявний ключ від будинку, який йому надала сама потерпіла, також потерпіла не заперечила факт отримання від обвинуваченого, в рахунок пошкодженого майна 1000 грн., що свідчить про існування договірних відносин між потерпілою та обвинуваченим, про що і сама потерпіла не заперечує, також враховує позицію потерпілої, яка матеріальних претензій до обвинуваченого не має, дані про особу та вік обвинуваченого, який активно сприяв у розкритті злочину, готовий спокутувати провину, вибачення обвинуваченого та прохання не позбавляти волі.
Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі. суду тощо.
Зваживши у сукупності викладені обставини справи, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, від якого тяжких наслідків не настало, та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини та правову позицію Верховного Суду, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про те, що про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень ще можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Речовий доказ у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: холодильник марки «Днепр-2 МС», який переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Судові витрати по справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався. Суд вважає за необхідне, до набрання вироком суду законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 ч. 1 п. 1.2 КК України зобов`язати ОСОБА_22 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляду особистого зобов`язання, до набрання вироком суду законної сили.
Речовий доказ у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: холодильник марки «Днепр-2 МС», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1