Провадження № 1-кс/761/7867/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора ТОВ «Реаком Центр» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.2018 в рамках кримінального провадження № 0000024 від 13.07.2017,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання директора ТОВ «Реаком Центр» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.2018 в рамках кримінального провадження № 0000024 від 13.07.2017.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року в рамках кримінального провадження № 0000024 від 13.07.2017 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Реаком Центр», які знаходяться на банківських рахунках, відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (ДОЛАР США), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), №6215 (ДОЛАР США), № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), №: НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_5 (ЄВРО), в частині видатків грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки грошових коштів, що надходять, на загальну суму встановлених збитків, що становлять 3 642 327,92 гривні, та скасувати заборону будь-яким особам користуватися, розпоряджатися грошовими коштами, які знаходяться на вказаних рахунках та на які накладено арешт.

Враховуючи, що ТОВ «Реаком Центр»жодного відношення до вказаного кримінального провадження не має, жодним процесуальним статусом у кримінальному проваджені не наділене, грошові кошти не мають жодного доказового значення у кримінальному провадженні №0000024, з моменту арешту їх не проведено жодної процесуальної дії у кримінальному провадженні, що обмежує право розпорядження та користування банківськими рахунками суб`єктом господарювання, у зв`язку із чим заявник просить скасувати арешт.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий, за клопотанням якого накладався арешт, був належним чином повідомлений про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту та матеріали клопотання про його накладення, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року в рамках кримінального провадження № 0000024 від 13.07.2017 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Реаком Центр», які знаходяться на банківських рахунках, відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (ДОЛАР США), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_6 (ДОЛАР США), № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), №: НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_5 (ЄВРО), в частині видатків грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки грошових коштів, що надходять, на загальну суму встановлених збитків, що становлять 3 642 327,92 гривні, та скасувати заборону будь-яким особам користуватися, розпоряджатися грошовими коштами, які знаходяться на вказаних рахунках та на які накладено арешт.

Представник власника майна не був присутнім під час розгляду клопотання про арешт майна.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів щодо тривалого застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна з 2018 року, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «Реаком Центр» належними йому грошовими коштами на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ТОВ «Реаком Центр» та його службові особи не є у кримінальному провадженні підозрюваними або обвинуваченими, у зв`язку з чим вони отримали статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

При цьому, розгляд питання про арешт майна третьої особи здійснювався на підставі клопотання слідчого, а не прокурора, як це передбачено приписами частиною другою статті 64-2 КПК України, тобто вони були позбавлені прав, визначених цією статтею та відстоювання своєї правової позиції в судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт належного товариству майна.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про необґрунтованість арешту майна.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000024 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №761/35397/18, а саме грошових коштів ТОВ «Реаком Центр», які знаходяться на банківських рахунках, відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (ДОЛАР США), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), №6215 (ДОЛАР США), № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), №: НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_5 (ЄВРО), в частині видатків грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки грошових коштів, що надходять, на загальну суму встановлених збитків, що становлять 3 642 327,92 гривні, та скасувати заборону будь-яким особам користуватися, розпоряджатися грошовими коштами, які знаходяться на вказаних рахунках та на які накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1