Дата документу 02.04.2020 Справа № 323/3244/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/3244/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/104/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхів Запорізької області, громадянина України, який не працює, неодружений, має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області.

Прокурор Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу злочину.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 залишений без розгляду.

Вирішена доля речового доказу.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд під час розгляду даного кримінального провадження не дотримався вимог кримінального процесуального закону, обставини справи розглянуті судом поверхнево, докази належним чином не досліджені, частина їх досліджена з порушенням встановленого законом порядку. Суд не оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності. Також судом першої інстанції порушено принципи законності, змагальності сторін, диспозитивності та вимоги ст.22 КПК України.

Крім того, прокурор зазначає, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_6 зазначав, що потерпіла вибігла на проїжджу частину поза вантажним транспортним засобом, котрий рухався у зустрічному напрямку зліва на право по ходу руху транспортного засобу, яким він безпосередньо керував. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що власноруч послабив трос гальмівної системи, тим самим привів у несправність гальмівну систему переднього колеса. Саме вказані вихідні дані лягли в основу висновку судової автотехнічної експертизи №583/15 від 15 жовтня 2015 року, відповідно висновків якої, порушення обвинуваченим правил дорожнього руху знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, та останній мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним мопеда за умови справності гальмівного пристрою переднього колеса.

Під час судового розгляду свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що потерпіла ОСОБА_11 переходила проїжджу частину по вул.Запорізькій зліва на право по напрямку до перехрестя вул.Миру та вул.Запорізька м.Оріхів. При цьому, дані свідки також наголосили на тому, що на той момент в попутному та протилежному напрямку за рухом мопеду, рух будь-якого транспорту був відсутнім.

В ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, обвинуваченого та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 було встановлено, що обвинувачений та потерпіла не змогли вказати місце наїзду, темп руху пішохода і транспортного засобу та не змогли вказати конкретні вихідні дані для призначення судової інженерно-транспортної експертизи. Однак, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в свою чергу наполягали на раніше наданих показаннях. За результатами даної слідчої дії призначено та проведено судову інженерно-транспортну експертизу, та відповідно до наданого висновку експерта, підтвердити вину обвинуваченого ОСОБА_6 не надалось можливим.

Таким чином, встановлено, що висновки судових експертів суперечать один одному.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні злочину за таких обставин.

02 вересня 2015 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи мопедом «Ventus VS50QT» без реєстраційного номеру, з несправним гальмівним приводом переднього колеса, незареєстрованим в органах Державтоінспекції, не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_6 рухався по проїжджій частині вул.Запорізької в м.Оріхові Запорізької області, в напрямку від вул.Миру до вул.Гоголя.

В цей же час проїжджу частину вул.Запорізької в м.Оріхові зліва направо по ходу руху мопеду під керуванням водія ОСОБА_6 , перетинала неповнолітній пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 під час руху в районі будинку АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити неповнолітнього пішохода ОСОБА_11 та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на неї шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним мопеду за умови справності гальмівного приводу переднього колеса, який він сам навмисно і привів у неробочий стан, належних заходів не вжив, чим порушив вимоги п.п.«а», «г» п.2.1, пп.«в» п.2.9, пп.«а» п.31.4.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР ОСОБА_6 , керуючи мопедом «Ventus VS50QT», вчинив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_11 , в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді забою головного мозку тяжкого ступеню з локалізацією субдуральної гематоми (гематоми під твердою оболонкою мозку) вздовж поверхні лівої гемосфери, з локалізацією осередків забиття в кортикальних відділах лівої лобної долі, передніх відділах лівої скроневої долі і базальних відділах правої лобної долі, з розвитком набряку речовини головного мозку, зі зміщенням серединних структур праворуч, закритого перелому правої скроневої кістки, множинних саден та забоїв в області обличчя.

Заслухавши доповідь судді; прокурора та представника потерпілої на підтримання апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані в провадженні докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю. Не заперечуючи факту дорожньо-транспортної пригоди, під час якої стався наїзд мопеду під його керуванням на потерпілу ОСОБА_11 , конкретних показань щодо фактичних обставин цієї ДТП ОСОБА_6 не надав, пославшись на часткову втрату пам`яті, що сталася внаслідок отриманих під час ДТП травм. Зокрема, ОСОБА_6 пояснив, що не може чітко вказати, з якою швидкістю рухався його мопед, чи бачив він пішохода перед наїздом, та, якщо бачив, то на якій відстані і в якому напрямку вона перетинала дорогу, а також не може вказати на місце, де саме стався наїзд. Також ОСОБА_6 пояснив, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відповідних показань також не надавав, правовою допомогою адвоката не користувався, та не усвідомлював значення тих слідчих дій, які з ним проводились, покладаючись на дії відповідного слідчого. Водночас ОСОБА_6 заперечував факт несправності гальмівного приводу переднього колеса його мопеду в момент ДТП, і тим більше, факт навмисного приведення його у неробочий стан.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурор посилався на показання потерпілої, свідків та письмові докази.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що через отриману при ДТП травму голови вона не пам`ятає обставин самої ДТП, і також не може повідомити достовірні відомості про них. Пам`ятає лише те, що безпосередньо перед ДТП вона йшла узбіччям вздовж дороги по вул.Запорізькій у м.Оріхів від вул.Гоголя в напрямку вул.Миру, по стороні, протилежній від будинку №72 по вул.Запорізькій, подзвонила матері, і більше нічого не пам`ятає. В якому напрямку вона перетинала дорогу в момент ДТП та в якому саме місці проїзної частини стався наїзд, вона вказати не може, оскільки внаслідок наїзду отримала тяжку травму і втратила свідомість, а прийшла до свідомості лише в лікарні. Про обставини ДТП знає лише зі слів родичів та матеріалів кримінального провадження, на суворому покаранні обвинуваченого не наполягає. Просить задовольнити цивільний позов про відшкодування шкоди.

Згідно з висновком експерта №4009 від 12 жовтня 2015 року, у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді забою головного мозку тяжкого ступеню з локалізацією субдуральної гематоми (гематоми під твердою оболонкою мозку) вздовж поверхні лівої гемосфери, з локалізацією осередків забиття в кортикальних відділах лівої лобної долі, передніх відділах лівої скроневої долі і базальних відділах правої лобної долі, з розвитком набряку речовини головного мозку, зі зміщенням серединних структур праворуч, закритого перелому правої скроневої кістки, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта №583/15 від 15 жовтня 2015 року, в дорожній ситуації, що розглядається, водій ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 31.4.1 ПДР України. З урахуванням наданих слідчим вихідних даних, в даній дорожній ситуації в діях ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.31.4.1 ПДР, яка перебуває у причинному зв`язку з подією ДТП, тоді як він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним мопеда за умови справності гальмівного приводу переднього колеса.

Відповідно до матеріалів провадження та вказаного висновку, експерту були надані вихідні дані, які зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 вересня 2015 року та у протоколі додаткового огляду місця події від 01 жовтня 2015 року.

Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 вересня, огляд був проведений в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на ділянці автодороги біля будинку №72 по вул.Запорізькій у м.Оріхів. На місці ДТП виявлено мопед червоного кольору «Ventus VS50QT», здір верхньої частини асфальту внаслідок падіння мопеду на правий бік, пляма бензину, осколки скла, сліди мастила та пляма речовини бурого кольору, розташування яких було зафіксовано на відповідній схемі, у прив`язці до зовнішніх орієнтирів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 при судовому розгляді вказав на те, що наприкінці літа - початку осені він їхав на вантажному автомобілі по вул.Запорізькій у м.Оріхів в напрямку від м.Токмак до м.Запоріжжя, коли біля будинку №72 його зупинили працівники міліції та попросили бути свідком. Він бачив, що на суцільній лінії між смугами руху на лівому боці лежав мопед з розбитими фарами лівого повороту та підфарником, на асфальті були сліди, схожі на кров, та подряпини на асфальті від мопеду - на смузі руху в напрямку вул.Гоголя у м.Оріхів. Сам мопед в його присутності не оглядали, учасників ДТП на місці не було, а протокол огляду підписував лише він один, а про понятого ОСОБА_16 йому нічого не відомо.

Отже, свідок ОСОБА_14 не був безпосереднім свідком ДТП та не зміг з об`єктивних причин пояснити обставини вказаної події. При цьому зазначив про положення транспортного засобу, які відрізнялися від тих, які відображені в протоколі огляду транспортного засобу від 20 жовтня 2015 року, та його поверхневі пошкодження.

Суд обґрунтовано поставився критично до відомостей з вказаного протоколу огляду місця події від 02 вересня 2015 року, вказавши на те, що точка наїзду мопеду на пішохода, довжина слідів волочіння мопеду по асфальту зафіксована не була. Мопед був сфотографований не в тому положенні, в якому він знаходився на проїзній частині дороги після ДТП, а у вертикальному положенні. До протоколу додана фототаблиця у виді фотографій вказаного мопеду без жодної прив`язки до місця ДТП, фотографії підписані заступником начальника СВ Оріхівського ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_17 , який в огляді місця події участі не брав та протокол огляду місця події не складав. Крім того, мопед на місці ДТП детально оглянутий не був, на транспортно-інженерне експертне дослідження на предмет його справності не направлявся, а вже наступного дня 03 вересня 2015 року, він був переданий ОСОБА_6 на відповідальне зберігання як речовий доказ, що підтверджується відповідною розпискою останнього.

В той же час, за змістом ст.237 КПК України, огляд речей і документів на місці не проводиться лише у разі, якщо такий огляд здійснити неможливо або огляд пов`язаний з ускладненнями. В такому випадку речі тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Це можуть бути випадки, колі під час огляду необхідно використовувати особливі інструменти, матеріали, коли необхідно створити відповідні технічні умови огляду або коли для огляду потрібен тривалий час.

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця події від 01 жовтня 2015 року, у присутності двох понятих ( ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) ОСОБА_6 давав показання щодо обставин та обстановки ДТП. При цьому використовувався експериментальний мопед на експериментальній ділянці, замірювалися та фіксувалися відстані, швидкість та темп руху учасників ДТП, що відображено у доданій до протоколу схемі.

Свідок ОСОБА_18 при судовому розгляді пояснив, що він їхав на автомобілі та дійсно був зупинений у час і місці, зазначеному в протоколі, працівником міліції, який не представився, але попросив допомогти провести слідчий експеримент шляхом розташування свого автомобіля у місці, яке вказав працівник міліції. Коли це було зроблено, працівник міліції використав його автомобіль як орієнтир та точки відліку для замірювань. При цьому, коли він тільки під`їхав до того місця, на дорожньому полотні вже мались певні позначки. Перед замірюванням йому яких-небудь прав не роз`яснювали, в якому статусі він залучений до цієї події - не повідомляли, і взагалі він побув там декілька хвилин, після чого його відпустили. Крім цього, свідок не підтвердив зазначених в протоколі відомостей щодо проведення експериментальних замірів швидкості і темпу руху мопеду, та пояснив, що в його присутності такого не відбувалось, та зазначив, що підпис понятого з його прізвищем на схемі, яка є додатком до протоколу, виконаний не ним.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що станом на 01 жовтня 2015 року він був учасником іншого кримінального провадження, розслідування по якому здійснював слідчий ОСОБА_20 , який запросив його бути понятим під час слідчого експерименту. Коли він прибув на місце його проведення, там вже були присутні слідчий ОСОБА_20 та ОСОБА_6 . Він (свідок ОСОБА_19 ) допоміг зробити заміри, які робив слідчий зі слів ОСОБА_6 . При цьому прав йому ніхто не роз`яснював, в його присутності експериментальні заміри швидкості і темпу руху мопеду не здійснювали, іншого свідка ОСОБА_18 дійсно зупинили лише на декілька хвилин, після чого той поїхав. Наприкінці слідчої дії зміст складеного слідчим ОСОБА_20 протоколу не оголошувався. Крім того, свідок пояснив, що під час слідчого експерименту слідчий ОСОБА_20 складав протокол шляхом заповнення рукописним текстом відповідного бланку, а тому походження друкованого протоколу пояснити не може. Також свідок пояснив, що схему, яка є додатком до протоколу, не бачив, але чітко пам`ятає, що підписав незаповнений аркуш паперу на прохання слідчого ОСОБА_20 .

Ухвалою суду від 03 липня 2018 року протокол додаткового огляду місця події від 01 жовтня 2015 року та додана до нього схема слідчого експерименту від 01 жовтня 2015 року, складені слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_20 визнані очевидно недопустимим доказами та припинено їх дослідження.

При цьому, суд обґрунтовано вказав на те, що під видом огляду місця події фактично був проведений слідчий експеримент; ОСОБА_6 взяв участь у проведенні цієї слідчої дії у невизначеному в КПК процесуальному статусі «водія», процесуальні права йому не роз`яснювались, в тому числі право на захист та положення ст.63 Конституції України. Зазначена слідча дія, з огляду на показання понятих, почала проводитись слідчим до приїзду понятих, оскільки, як зазначив свідок ОСОБА_19 , коли він приїхав на місце проведення слідчого експерименту, вже були присутні слідчий ОСОБА_21 та ОСОБА_6 . Коли зупинили транспортний засіб ОСОБА_18 , як пояснив останній, на дорожньому полотні вже були якісь позначення до того, як його автомобіль використовувався слідчим як орієнтир та точка відліку для замірювань.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 20 жовтня 2015 року, в період з 1440 години до 15-00 години, на ділянці місцевості поблизу подвір`я будинку АДРЕСА_1 слідчий ОСОБА_20 в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а також спеціаліста ОСОБА_24 , оглянув мопед «Ventus VS50QT» червоного кольору, без реєстраційного номеру, номер рами № НОМЕР_1 .

В ході цього огляду були виявлені такі пошкодження:

диск, який був встановлений на задньому колесі мопеду під час ДТП, деформовано і він має тріщини металу; металеві дуги, які були встановлені на мопеді на момент ДТП, мають пошкодження у вигляді розриву трубки та потертості металу з лівого боку; паливний бак деформований з правого боку; відсутні скляні елементи дзеркал заднього огляду; педаль перемикання швидкості, що встановлена ліворуч - деформована; рульове колесо провернуто відносно повздовжньої осі колеса; ліва бокова частина мопеда пошкоджена; дуги мопеду зняті з рами та знаходяться окремо; диск заднього колеса, який був встановлений на мопед і в момент ДТП, знятий з нього, і знаходиться окремо, тросик гальмівного приводу переднього колеса послаблений, кріплення вказаного тросика біля барабану переднього гальмівного прибору не щільне, у зв`язку з чим не забезпечується ефективне гальмування переднім колесом. Зі слів водія ОСОБА_6 , послаблення переднього гальмівного приводу було виконано ним самостійно з метою запобігання блокування переднього колеса мопеда під час руху та застосування гальмування для запобігання заносу та падіння транспортного засобу. В момент ДТП ніякі зміни в конструкцію гальмівної системи переднього колеса мопеда не вносилися (тросик не послаблявся і не підтягувався).

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показала, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_23 були залучені в якості понятих при складанні протоколу огляду транспортного засобу від 20 жовтня 2015 року. Восени 2015 року до них звернувся батько обвинуваченого ОСОБА_6 з проханням бути понятими, та попередив, що зателефонує їм, коли буде потрібно підійти, на що вони погодились. Після відповідного дзвінка вони підійшли до подвір`я за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , де на вулиці побачили мопед та автомобіль, з якого вийшли три особи. Одна з цих осіб представилась працівником міліції та повідомила, що вони провели огляд і треба підписати протокол. Самого огляду свідок не бачила, а протокол підписала, тому що батько ОСОБА_6 запевнив її, що в протоколі все правильно, крім відомостей про несправність ручного гальма. Вже після того, як вона підписала протокол в якості понятого, в її присутності перевіряли ручне гальмо.

Свідок ОСОБА_23 при судовому розгляді показав, що він також підписував протокол огляду транспортного засобу від 20 жовтня 2015 року. При цьому, він був присутній не з початку огляду, жодних процесуальних прав йому при цьому не роз`ясняли, чи був присутній при цьому ОСОБА_6 він не пам`ятає. В його присутності мопед прокатили для перевірки справності ручного гальма, - при натисненні на праву ручку колесо гальмувало. Справність заднього колеса та ножного гальма в його присутності не перевіряли.

Отже, як убачається з показань даних свідків, при проведенні огляду транспортного засобу, останні присутні не були. Крім того, в результаті даного огляду було встановлено, що тросик гальмівного приводу переднього колеса

послаблений, кріплення вказаного тросика біля барабану переднього гальмівного прибору не щільне, у зв`язку з чим не забезпечується ефективне гальмування переднім колесом. Разом з цим, дана несправність знайшла своє відображення у постанові слідчого ОСОБА_20 про призначення судової автотехнічної експертизи від 05 жовтня 2015 року, тобто до моменту проведення огляду транспортного засобу від 20 жовтня 2015 року, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

Суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом вказаний протокол, оскільки ОСОБА_6 взяв участь у проведенні цієї слідчої дії у невизначеному в КПК процесуальному статусі «водія», процесуальні права йому не роз`яснювались, в т.ч. право на захист та положення ст.63 Конституції України.

Таким чином, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, всі істотні вихідні дані, з врахуванням яких був складений висновок експерта №583/15 від 15 жовтня 2015 року, а саме: швидкість та темп руху мопеду, момент виникнення небезпеки для водія мопеду, місце наїзду мопеда на пішохода, місце, з якого пішохід ОСОБА_11 почала перетинати проїзну частину дороги, напрямок та темп її руху, стан справності гальмівної системи мопеду, - були надані слідчим експерту на підставі недопустимих доказів.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 пояснив, що у разі надання йому інших або додаткових вихідних даних, кінцевий висновок експертизи міг би бути іншим, а питання щодо технічної спроможності наданих йому вихідних даних органом досудового розслідування не порушувалось.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що він безпосередньо перед ДТП їхав за кермом автомобіля вздовж будинку №72 по вул.Запорізькій у м.Оріхів в напрямку від вул.Гоголя до вул.Миру, по смузі, зустрічній по відношенню до смуги руху мопеду під керуванням ОСОБА_6 . Перед його автомобілем рухались ще 2-3 автомобілі, самий момент наїзду на пішохода та конкретне його місце він не бачив. Коли попереду зупинились автомобілі внаслідок ДТП, він також зупинився та вийшов, побачивши на проїзній частині мопед та тіла водія мопеду й потерпілої, у кожного з яких були явні тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_12 при розгляді провадження судом першої інстанції зазначила, що вона їхала в салоні автомобіля під керуванням свідка ОСОБА_26 , та бачила, що у зустрічному напрямку по відношенню до них на мопеді їхав хлопець. Крім того, свідок бачила дівчину, яка знаходилась на узбіччі дороги зі сторони смуги руху мопеду. Самий момент перетинання дівчиною дороги та наїзду мопеду на неї також не побачила, оскільки відволіклась на щось інше. Коли після ДТП вони зупинилась, свідок бачила, що дівчина лежить на смузі руху мопеду, а сам мопед - на зустрічній смузі (по відношенню до напрямку його руху). Неподалік на проїзній частині лежав також мобільний телефон, по якому, як говорили присутні, дівчина розмовляла під час перетинання дороги. У водія мопеда нижня частина обличчя була в крові, у дівчини явних тілесних ушкоджень вона не побачила, дочекались міліцію та швидку допомогу, надали свої контакти та поїхали.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він також їхав в салоні автомобіля по зустрічній смузі, сидячи на передньому пасажирському місці, та повернувшись частково назад, бачив дівчину, яка бігла чи швидко переходила через дорогу, та, як здалось свідку, розмовляла в цей час по мобільному телефону. Перетинала вона дорогу зправа по відношенню до напрямку руху мопеду, який в той момент наближався по зустрічній смузі.

Отже, згідно з показаннями свідків, потерпіла ОСОБА_11 перетинала проїзну частину дороги справа наліво по відношенню до напрямку руху мопеда під керуванням ОСОБА_6 , а не зліва направо, як, зокрема, зазначено у висновку експерта №583/13 від 15 жовтня 2015 року.

Ставити під сумнів показання вказаних свідків підстав немає, з огляду і на те, що такі показання свідки давали протягом всього провадження.

В той же час, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що потерпіла ОСОБА_11 перетинала проїзну частину дороги зліва направо по відношенню до напрямку руху мопеда під керуванням ОСОБА_27 , тобто спочатку перебігла зустрічну для мопеду смугу руху, і лише після цього вийшла (вибігла) на смугу його руху. Такі вихідні дані враховував і експерт (висновок №583/13 від 15 жовтня 2015 року.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 13 квітня 2017 року, проведеного за дорученням суду в порядку ст.333 КПК України, свідок ОСОБА_13 підтвердив раніше надані показання та вказав на місце, з якого потерпіла почала перетинати дорогу по діагоналі, а також місця, де були розташовані тіла обвинуваченого та потерпілої після зіткнення. Свідок ОСОБА_12 підтвердила показання свідка ОСОБА_13 , однак обидва свідки не змогли вказати на те, з якою швидкістю та темпом рухались мопед та пішохід ОСОБА_11 . Крім того, під час цієї слідчої дії визначено, що на відстані 108,6 м від місця, з якого пішохід ОСОБА_11 почала перетинати дорогу, знаходиться пішохідний перехід. Інших вихідних даних під час цього слідчого експерименту здобуто не було.

Повторно допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 пояснив, що для визначення експертним шляхом технічної можливості уникнути наїзду та наявності чи відсутності причинного зв`язку між діями водія мопеду та наслідками, що настали, вирішальними є вихідні дані про швидкість транспортного засобу, темп руху обох учасників, відстань між ними в момент, коли водій мопеду побачив або міг побачити пішохода на узбіччі, та в момент, коли пішохід почав перетинати дорогу, напрямок перетинання пішоходом дороги, місце наїзду, технічний стан транспортного засобу. За відсутності таких даних експертні можливості є вкрай обмеженими і не виключається, що експерт не зможе надати навіть ймовірний висновок.

Крім того, судом першої інстанції з метою усунення виявлених суперечностей між наявними в матеріалах провадження доказами, за клопотанням сторони обвинувачення були призначені інженерно-транспортні експертизи.

Так, відповідно до висновку експерта №9-722 від 16 листопада 2017 року, складеного за результатами інженерно-транспортної експертизи, у варіанті за даними слідчого експерименту від 13 квітня 2017 року, визначити технічну можливість у водія мопеду ОСОБА_6 уникнути наїзд, та, як наслідок, - визначити, чи були в його діях порушення ПДР та чи є вони у причинному зв`язку з подією ДТП, є неможливим через недостатність вихідних даних, а саме через невстановлення швидкості та напрямку руху мопеду, а також місця наїзду мопеду на пішохода.

Відповідно до висновку експерта №9-461/342/к-18 від 14 серпня 2018 року, складеного за результатами комплексної комісійної судової інженерно-транспортної експертизи, виходячи з виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, найбільш ймовірно, що в момент первинного контакту з мопедом потерпіла знаходилась в вертикальному (чи близькому до нього) положенні, правою бічною поверхнею тіла була звернена до рухомого мопеду. Контакт з мопедом припав в праву половину тіла, нижче центра ваги потерпілої ОСОБА_11 , після чого могло відбутись перекидання її тіла через мопед, з наступним падінням та ударом правою половиною тіла (правою половиною голови та задньо-правою поверхнею тіла) об асфальтобетонне покриття проїзної частини дороги. При цьому закрита черепно-мозкова травма утворилась в результаті ударного травматичного впливу твердим тупим предметом з широкою травмуючою поверхнею, в праву бічну поверхню голови; множинні садна в поперековій ділянці праворуч та в ділянці правої лопатки утворились в місцях травматичних впливів твердими тупими предметами з переважаючою травмуючою поверхнею, під кутом, відмінним від 90 градусів; синці та садна кінцівок утворились в місцях травматичних впливів твердими тупими предметами. З огляду на це, експерти дійшли висновку, що, оскільки в момент первинного контакту з мопедом потерпіла ОСОБА_11 була звернена до нього правою бічною поверхнею тіла, - це є характерним для руху пішохода в напрямку зліва направо по відношенню до напрямку руху транспортного засобу. Водночас експерти дійшли висновку, що вирішити питання про те, чи була у водія ОСОБА_6 технічна можливість уникнути

наїзд на пішохода ОСОБА_11 , чи є в діях водія ОСОБА_6 невідповідності тим чи іншим пунктам ПДР, та якщо є, чи перебувають вони у причинному зв`язку з подією ДТП, за наданими вихідними даними не є можливим.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаними доказами не доведено поза розумним сумнівом, що в діях ОСОБА_6 є склад інкримінованого йому правопорушення, а також те, що це правопорушення вчинено за викладених в обвинувальному акті обставин.

Висновки суду фактичним обставинам провадження відповідають, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про неповноту судового розгляду, є необґрунтованими, оскільки суд дослідив всі надані сторонами докази, вирішив всі клопотання, заявлені учасниками провадження та зясував всі обставини, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.
Доводи прокурора про те, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_6 зазначав про обставини події та підтвердив факт послаблення ним власноруч тросу гальмівної системи, є безпідставними з огляду на таке.

Згідно вимог ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Як зазначено у ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Пояснення, які давав ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв з наведених вище мотивів, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону.

При наданні цих пояснень ОСОБА_6 не мав статусу ані свідка ані підозрюваного, що підтверджується і відомостями з реєстру матеріалів досудового розслідування, згідно з якими ОСОБА_6 повідомлено про підозру 22 жовтня 2015 року, тобто вже після проведення первинних слідчих дій, в т.ч. за участю ОСОБА_6 та після проведення автотехнічної експертизи (висновок №583/15 від 15 жовтня 2015 року).

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду, суперечать змісту оскаржуваного вироку, в якому, окрім іншого, зазначено, чому суд прийняв одні докази та відкинув інші, це стосується і наявних в матеріалах провадження висновків експертів.

В апеляційній скарзі не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, а також взагалі не наведено передбачених законом підстав для призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу злочину, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4