Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/570/20
Провадження № 1-кп/499/61/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

15 липня 2020 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), потерпілого ОСОБА_4 (далі також потерпілий), обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 (далі також захисник) розглянувши у відкритому судовому засіданні в стадії підготовчого судового засідання, в залі суду, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000122 щодо ОСОБА_6 (далі також обвинувачений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

07 липня 2020 року до Іванівського районного суду Одеської області, надійшов обвинувальний акт кримінального провадження № 0000122 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 186 КК.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 липня 2020 року призначене проведення підготовчого судового засідання.

Суд, на стадії підготовчого судового засідання, за клопотанням прокурора вирішує питання щодо застосування запобіжного заходустосовно обвинуваченого.

2. Встановлені судом обставини такі.
Прокурор у судовому засіданні подав письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк шістдесят днів, зазначивши, що передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявлені ризики не зменшилися, так як обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та здійснювати незаконний вплив на свідків (далі також клопотання).

У клопотанні зазначається, що у обвинуваченого 26 травня 2020 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, в результаті зловживання алкогольних напоїв, раптово виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого, з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій злочинний намір, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обвинувачений увійшов на територію двора потерпілого де шляхом вибивання вхідних дверей, проник до житла. Перебуваючи в середині будинку, в присутності потерпілого, обвинувачений без застосування насилля, діючи самовільно всупереч волі потерпілого відкрито викрав коробку з мобільними телефонами марки SUMSUNG MODEL GT-S 5660 та мобільним телефоном марки HTC VERIZON IMAGIO, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Також, прокурор посилається на те, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого з огляду на те, що особа притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше не одноразово засуджувався, має не зняту та не погашену судимість.
Прокурор не подав до суду доказів в обґрунтування клопотання.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження тримання особи під вартою, та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений відшкодував шкоду та не заперечує проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2020 року, якою встановлена наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (далі також ухвала від 28 травня 2020 року).

Директор ТОВ «Іванівський Райсількомунгосп» у характеристиці від 14 липня 2020 року зазначає, що обвинувачений працює по цивільно-трудовому договору трактористом. За час роботи завжди виконує доручення. За характером спокійний та врівноважений, доброзичливий, товариський, легко знаходить спільну мову з співробітниками. В колективі користується повагою. У порушенні техніки безпеки помічений не був.

За довідкою від 14 липня 2020 року №18 обвинувачений працює трактористом у ТОВ «Іванівський Райсількомунгосп».

За повідомленням від 14 липня 2020 року № 19 трудовий колектив ТОВ «Іванівський Райсількомунгосп» просить передати обвинуваченого на поруки трудовому колективу.

Виходячи з довідки від 18 червня 2020 року № 681 обвинувачений з березня 2015 року проживає з ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 (далі також будинок).

3. Положення закону, якими суд керувався такі.
Докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (частина 1 статті 88 КПК).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбаченихцієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (частина 3 статті 176 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується(пункти 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК).

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (частина 2 статті 181 КПК).

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (частина 6 статті 181 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки(частина 1, пункт 5 частини 2 статті 183 КПК).

Клопотання повинно містити: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (пункти 5, 6, частини1 статті 184 КПК).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (частина 2 статті 194 КПК).

У разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий ; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби (пункт 2 частини 3 статті 202 КПК).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (частина 3 статті 315 КПК).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення (частини 1, 2, 3 статті 331 КПК).

4. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали такі.
Системний аналіз наведених у пункті 3 мотиваційної частини ухвали норм КПК, свідчить, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Особі пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК, грабіж, поєднаний з проникненням у житло, що відповідно до статті 12 КК є тяжким злочином.
Отже, стосовно обвинуваченого існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, що може бути підтверджено зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може застосуватись за умови відповідності клопотання критеріям для обрання такого запобіжного заходу, що передбачені у частині 1 статті 194 КПК.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК.

Клопотання про застосування запобіжного заходу за наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що дають можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК).

З огляду на зазначене слід констатувати, що клопотання таким критеріям не відповідає. У клопотанні визначений тільки перелік законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості щодо обвинуваченого. Конкретні докази наявності ризиків на які посилається прокурор у клопотанні не зазначені й до суду прокурором не подані.

Прокурором у клопотанні лише зазначено, що обвинувачений не має роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння може вчиняти інший злочин. Конкретні обґрунтування з посиланням на докази наявності інших ризиків визначених статтею 177 КПК та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні взагалі не зазначено.

Однак, судом встановлено, що обвинувачений з 2016 року працює по цивільно-трудовому договору в ТОВ «Іванівський Райськомунгосп» трактористом, та проживає разом із співмешканкою у будинку.

Суд відмічає, що прокурор, не довів всіх обставин й не подав доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого для запобігання ризиків зазначеному у клопотанні, звернувши лише увагу на те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду незаконного впливати на свідків, потерпілих.

За таких обставин, клопотання прокурора не може бути задоволено, оскільки відсутні прямі ризики, які давали б достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду незаконного впливати на свідків, потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Проте, суд виходячи з положень статей 178, 181, частини 4 статті 194 КПК оцінюючи в сукупності всі обставини відносно вамогомості наявних доказів, місце проживання та роботи, вік, стан здоров`я обвинуваченого, відшкодування шкоди завданої потерпілому, застосовує до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених частиною 5 статті 194 КПК.

5. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини.
У контексті зазначеного слід зауважити, що ЄСПЛ в пункті 79, 80 рішення від 10 лютого 2011 року прийнятому у справі Харченко проти України зазначив, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до вимог частини 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування,) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

6. Висновок суду такий.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 8, 9, 194, 196, 197, 199, 202, 315, 369-372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 10 вересня 2020 року.

Заборонити ОСОБА_6 залишати (відлучатися) з будинку АДРЕСА_1 в період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, крім випадків прибуття за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду.

Зобов`язати ОСОБА_6 :

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від особистого спілкування з потерпілим, свідками по кримінальному провадженню № 0000122, та не відвідувати їх місця проживання або роботи;

- не відвідувати місця де відпускають спиртні напої на розлив.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідні працівники органу Національної поліції, на підставі цієї ухвали мають право з`являтися до його житла, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого, ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнити з-під варти негайно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Іванівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Начальнику Іванівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області забезпечити реєстрацію цієї ухвали, про що письмово до 22 липня 2020 року повідомити суд.

Копію ухвали суду направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20 липня 2020 року.

СуддяОСОБА_1