Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/3390/19
Провадження № 1-кп/572/153/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Сарни клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених. Свої клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування було встановлено, що 25 жовтня 2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, діючи спільно та узгоджено, прийшли до домоволодіння яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , будучи обізнаними про наявність у ОСОБА_8 грошових коштів, які останній зберігав у житловому будинку за місцем свого проживання, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, використовуючи знайдену на території цього ж господарства дерев`яну дошку, вибили одне з вікон з будинку, через яке залізли всередину, де були помічені ОСОБА_8 , який знаходився в цій же кімнаті. ОСОБА_8 став вимагати від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щоб вони припинили протиправні дії та піднявшись з ліжка погрожував останнім дерев`яною палицею. ОСОБА_7 не реагуючи на неодноразові та наполегливі вимоги ОСОБА_8 припинити протиправні дії, завдав останньому один удар долонею правої руки в область лівого вуха, від якого останній впав на ліжко, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою тканин та синця лівої вушної раковини, зсадненої ранки великої закрутки лівого вуха, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжили шукати грошові кошти серед речей потерпілого, та виявивши їх у кишені верхнього одягу ОСОБА_8 у сумі 10 000 гривень (купюрами по 200 та 500 гривень), покинули приміщення будинку, вибивши вхідні двері зсередини.
Прокурор посилається зокрема на те, що на даний час ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою не зменшились і надалі продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки відразу після вчинення злочину, обвинувачені намагалися знищити одяг та взуття, які могли залишити сліди на місці вчинення злочину і втікали за межі свого населеного пункту в м. Сарни Рівненської області. Кримінальне правопорушення скоєно при обтяжуючих обставинах - в стані алкогольного сп`яніння, раніше були засуджені за вчинення корисливих злочинів, а також враховуючи тяжкість покарання, яке передбачене за вчинення кримінального правопорушення у якому вони обвинувачуються, а саме ч. 3 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. Обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Свідки на даний час ще не допитані в ході судового розгляду, тому, на думку прокурора, існує ризик впливу на свідків з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань.
Наведене дає підстави вважати, що обвинувачені, в разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можуть переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань. Наведені обставини у відповідності до п.п.1, 3 ст.177 КПК України є ризиками.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою до обох обвинувачених.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисники - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків. Просять застосувати більш м`який запобіжний захід
Заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а також те, що вони обвинувачуються в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, проживають в одному селі із свідками у кримінальному провадженні, тому можуть незаконно впливати на них, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особі обвинувачених та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема "Харченко проти України", "Єлоев проти України", "Фельдман проти України") неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлений ухвалою суду від 18.02.2020 року закінчується 18 квітня 2020 року. Перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх майновий стан, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України визначити заставу у сумі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.
Відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави необхідно покласти на обвинувачених такі обов`язки:
- прибувати до суду за кожним викликом та вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369,372, 183, 197КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 - задоволити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою до 14.06.2020 року.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 запобіжний захід - тримання під вартою до 14.06.2020 року.
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України, визначити розмір застави у межах 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 21020 грн. (двадцять одна тисяча двадцять) гривень, яка може бути внесена як самими обвинуваченими так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУ ДСА України у Рівненській області код ЗКПО 26259988, Назва банку: ГУ ДКСУ у Рівненській області, МФО: 820172, Рахунок: 0559, Призначення платежу: "застава від ______________________________ (прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка внесла заставу) за ___________________________ (прізвище, ім`я, по-батькові особи, за яку внесли заставу) у кримінальній справі №___/____/__-к (_____________ суд Рівненської області);".
У разі внесення застави покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожним викликом та вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити 60 діб з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Рівненській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Сарненський районний суд Рівненської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1