Справа № 642/4419/17
Провадження №1-кп/642/298/20
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у матеріалах кримінального провадження № 0001863 від 21 липня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянку України, розлучену, працюючу ТОВ «Діфлон» - пакувальницею, з професійно-технічною освітою, яка має на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України

ВСТАНОВИВ:

28.06.2017 року приблизно о 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Старопрудній у м. Харкові випадково зустріла свого знайомого ОСОБА_4 . Після нетривалої бесіди між ними виникла сварка під час якої ОСОБА_6 відбила дно пивної пляшки та, тримаючи у правій руці частину пляшки з гострими краями, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, нанесла один удар по правій руці ОСОБА_4 , чим спричинила відповідно до висновку судово-медичного експерта № 5172-ая/17 віл 16.08.2017: «дві різані рани внутрішньої поверхні правого плеча та правого ліктьового згину, які утворились від ріжучої дії гострого предмета та за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості».

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи діяти з єдиним умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці палку, підійшла до автомобіля швидкої допомоги, в середині якого лікарі надавати невідкладну медичну допомогу ОСОБА_4 , та нанесла один удар палицею в область правого ока останнього, чим спричинила відповідно до висновку судово-медичного експерта № 5172-ая/17 від 16.08.2017: «дві забиті рани верхнього та нижнього повіка правого ока, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом удару-стиснення та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я».

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнала повсністю у скоєному розкаялась та пояснила суду, що дійсно 28.06.2017 року спричинила потерпілому тілесні ушкодження в процесі сварки з ним.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28. 06.2017 року він виріши забрати свою подругу ОСОБА_7 , яка розпивала спирті напої біля дому № 4 по вул. Старопрудній в м. Харкові разом з ОСОБА_6 . Остання стала висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, потім кинула в його сторону пляшку. В подальшому ОСОБА_6 розбила пляшку об лавочку, в руці у неї залишилося горличко і частина розбитого скла. ОСОБА_6 була в стані алкогольного сп`яніння та вела себе неадекватно. Потім ОСОБА_6 наблизилася до нього, і завдала з розмаху один удар склом по внутрішній частині правої руки. У потерпілого почалася сильна кровотеча і йому викликали швидку допомогу. Лікарі посадили його в карету швидкої допомоги і намагалися накласти джгут на руку, так як була дуже сильна кровотеча. У цей момент до карети швидкої допомоги підбігла ОСОБА_6 з палицею в руках, лаялася нецензурною лайкою на його адресу і завдала йому один сильний удар палицею в праве око. В лікарні потерпілого прооперували, наклали шви на праву руку і праве око. У лікарні він перебував місяць. Просив задовольнити його цивільний позов.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд вважає, що її вина у вчиненні даного злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Заявою потерпілого ОСОБА_4 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення від 20.07.2020 .

Висновком експерта № 5172-ая/17 від 11.08.2017, згідно якого у потерпілого мали місце дві різані рани внутрішньої поверхні правого плеча та правого ліктьового згину, які утворились від ріжучої дії гострого предмета, які утворилися не пізніше 28.06.2017 та цілком можливо у термін, на який вказує потерпілий.

Дві забиті рани верхнього та нижнього повіка правого ока, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом удару-стиснення та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вказана рана правого плеча ускладнилася посттравматичним невритом правого ліктьового нерву , зі зниженою руховою функцією правої кісті. За ступенем тяжкості рана м`яких тканин правого плеча з їх наслідками відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів згідно (п.2.2.1а,б,в. і 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2017 року та фото таблицею до протоколу слідчого експерименту на якому ОСОБА_6 вказує і роз`ясняє, як вона спричинила тілесні ушкодження потерпілому.

Від допиту свідків з урахуванням визнання обвинуваченою своєї вини сторона обвинувачення відмовилась.

Відповідно до ст. 86 ч. ч. 1, 2 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Суд оцінивши кожний із вищезазначених, наданих прокурором доказів, прийшов до висновку про їх допустимість, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України. Суд вказані докази приймає та кладе їх у основі цього вироку.

Наведені докази за своїм змістом та послідовністю відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, є належними, допустимими, і такими, що підтверджують вину обвинуваченого.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст.122 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до злочину середньої тяжкості.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України суд визнає повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховується ОСОБА_6 раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Потерпілим заявлено цивільні позови про стягнення з ОСОБА_6 на його користь матеріальної шкоди в сумі 20000 грн., та моральної шкоди в розмір 35000 грн.

Щодо, цивільного позову ОСОБА_4 слід зазначити наступне, в обґрунтування вимог щодо стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди потерпілим надано касові чеки на суму 2 932,84? гривень. Суд вважає, що в цій частині цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню. Інші суми потерпілим не обґрунтовані і позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, на яку претендує потерпілий, суд враховує положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Також, судом береться до уваги, що моральна шкода була завдана потерпілому в зв`язку з вчиненням щодо нього насильницьких дій.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичних, душевних та психічних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я потерпілого, порушенням життєвих зв `язків та нормального спілкування з оточуючими, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог потерпілого щодо стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст. 61 КПК України - цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ст. 128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Обвинувачена ОСОБА_6 заявила суду клопотання про звільнення її від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІІ, підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, зокрема, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як встановлено в судовому засіданні та згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, а саме: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась, ОСОБА_6 роз`яснено наслідки застосування амністії.

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_6 про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої в даному кримінальному провадженні - не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні, про них не зазначив і прокурор в ході судового розгляду.

На підставі наведеного та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ, ст.ст. 44, 85, 86 КК України, та керуючись ст. ст. 128, 129, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 44 та ч. 2 ст. 86 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 - 2 932 (дві тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн. 84 коп. матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1