Дата документу 24.04.2020 Справа № 554/3237/20
Провадження № 1-кс/554/5501/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлиман Борівського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника сектору кримінальної поліції Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
В ході досудового розслідування встановлено, що 16.03.2020 року, близько 14 години 40 хвилин, перебуваючи у службовому кабінеті №25 Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, провулок Майстрів, 1, т.в.о. начальника Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , виступаючи в ролі підбурювача до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, з метою нарощування статистичних показників професійної діяльності у сфері злочинів проти довкілля, переконавначальника сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у потребі штучного створенням доказів обвинувачення та іншої фальсифікації,з метою притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.
Вступивши у злочинну змову з ОСОБА_8 та з метою виконання попередньої домовленості з ним, ОСОБА_4 , виступаючи в ролі організатора у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності, вирішив підшукати особу, яка зізнається у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та видасть працівникам поліції бензомоторну пилу, яку їй заздалегідь надасть ОСОБА_4
16.03.2020 року, близько 16 години, перебуваючи у службовому кабінеті №25 Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, провулок Майстрів, 1, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про злочинний план, щодо можливості притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності за злочин проти довкілля шляхом штучного створення доказів скоєння кримінального правопорушення, який ОСОБА_8 схвалив.
Згідно раніше обумовленого з ОСОБА_8 плану, ОСОБА_4 знаючи про те, що на території села Нижче Солоне Борівського району Харківської області проживає йому знайомий та раніше судимий ОСОБА_9 , з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на штучне створення доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та на притягнення невинної особи у вчиненні цього злочину до кримінальної відповідальності, вирішив, використовуючи своє службове становище, примусити ОСОБА_9 зізнатися у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, потім видати в обумовленому ОСОБА_4 місці працівникам поліції ланцюгову бензомоторну пилу, бензин та мастило, які йому заздалегідь надасть ОСОБА_4 та повністю зізнатися у вчинені ним цього злочину.
Діючи умисно, маючи на меті реалізувати свій злочинний план по притягненню завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності з метою штучного покращення результатів своєї службової діяльності, діючи всупереч інтересам служби, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_9 , з проханням зізнатися у вчинені ним кримінального правопорушення, а саме у незаконній порубці дерев, що заподіяло істотну шкоду.
За зізнання у злочині, який він не скоював, ОСОБА_9 було обіцяно ОСОБА_4 грошову винагороду, однак розмір грошової винагороди не обговорювався та гарантовано призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Піддавшись на умовляння ОСОБА_4 та побоюючись, що цей правоохоронець, реалізовуючи надані йому, як працівнику поліції, владні повноваження у разі відмови від його прохання, використає своє службове становище та в подальшому притягне його до кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_9 надав свою згоду на зізнання у вчиненні дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Психологічно подолавши супротив ОСОБА_9 та схиливши його до зізнання у вчиненні дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_9 повинен 18.03.2020 року о 09 год 30 хв. знаходитись біля приміщення Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на штучне створення доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та на організацію притягнення невинної особи у вчиненні цього злочину до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 підшукав та підготував знаряддя для імітування вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , а саме: ланцюгову бензомоторну пилу Goodluck, ємність з бензином близько 2 л. та пляшку з мастилом ємність приблизно 400 мл.
Оскільки для остаточно досягнення своєї мети необхідно здійснити слідчі дії за участі ОСОБА_9 , на які ОСОБА_4 за своїми функціональними обов`язками не уповноважений, діючи як організатор притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, 18.03.2020 року, близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 зустрівшись з ОСОБА_9 , взяв у ОСОБА_8 ключі від службового автомобіля ВАЗ 2107, у багажне відділення якого поклав заздалегідь підготовлену ланцюгову бензомоторну пилу Goodluck, мастило та бензин і організував транспортування ОСОБА_9 до кварталу №69 виділу №6 Борівського лісництва ДП Куп`янське лісове господарство, віддавши ОСОБА_9 заздалегідь підготовлені знаряддя для імітування скоєння правопорушення.
В подальшому, на момент прибуття ОСОБА_9 до кварталу №69 виділу №6 Борівського лісництва ДП Куп`янське лісове господарство, ОСОБА_10 заздалегідь організував здійснення порубки 9 стовбурів дерев породи сосна та вжив заходів для прибуття слідчо-оперативної групи Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області на місце заздалегідь обумовленого імітування ОСОБА_9 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В подальшому, цього ж дня близько 11 години, до місця події прибула слідчо-оперативна група Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, у складі якої перебувала слідча СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 .
Прибувши на місце вищевказаної події, ОСОБА_11 здійснила огляд місця події та провела слідчі дії по вилученню ланцюгової бензомоторної пили Goodluck, бензину, мастила у ОСОБА_9 . Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_11 враховуючи технічний стан вилученої на місці події ланцюгової бензомоторної пили Goodluck,яка нібито належала ОСОБА_9 , прийшла до висновку про неможливість вилученою бензопилою здійснення порубки виявлених та описаних в протоколі огляду місця події дерев.
У свою чергу, ОСОБА_9 , виконуючи незаконну вимогу
ОСОБА_4 , побоюючись наслідків не виконання раніше досягнутої домовленості, добровільно видав пилу, бензин та мастило співробітникам поліції.
Після виконаних усіх слідчих дій ОСОБА_4 , 03.04.2020 року передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 100 грн., як винагороду за виконану домовленість у визнанні себе винним у злочині, якого ОСОБА_9 не вчиняв.
В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, розуміючи, що ОСОБА_11 усвідомлює, що ОСОБА_9 жодним чином не має відношення до скоєння вищезазначеного злочину, з метою штучного нарощування статистичних показників результатів роботи відділу поліції, ОСОБА_4 досяг з нею домовленості про притягнення завідомо невинного ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, тим самим, як організатор вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, залучив її до скоєння злочину в якості виконавця.
Після отримання ОСОБА_9 повідомлення про підозру,
ОСОБА_4 , 08.04.2020 року передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 200 грн., як винагороду за виконану домовленість у визнанні себе винним у злочині, якого ОСОБА_9 не вчиняв.
16.04.2020 року ОСОБА_12 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України, а саме організації притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.
З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні з клопотанням не погодився. Вказав, щр злочин він не скоював, залишати місце мешкання не збирається, доступу до речей, документів у нього немає, бо він вже відсторонений. Просив врахувати , що у нього є неповнолітня донька, батьки похилого віку, він позитивно характеризується по місцю проживання.
Захисники в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання. Вказали, що підозра не обґрунтована, ризики не доведені. У підозрюваного наявні стійкі соціальні зв`язки, тому йому можливо обрати особисте зобов`язання.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Встановлено, що 16.04.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк до десяти років.
Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, його майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягає прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста, у якому проживає підозрюваний ОСОБА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну, утриматися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 14.06.2020 року, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста, у якому проживає підозрюваний ОСОБА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну, утриматися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1