Справа № 567/213/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000412 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нетішин Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.185 КК України

встановив:

04.12.2019 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що у АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу таємно заволодів бензопилою марки «Taiga Pro» моделі «TCS-6500», вартістю 933 грн. 10 коп., яка на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_4 .
Діючи повторно, 06.12.2019 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що у АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу таємно заволодів швейною машиною марки «Janome» моделі «Dress code», вартістю 3978 грн. 85 коп., яка на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_4 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.185 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив злочини за обставин, у спосіб та час, вказані в обвинувальному акті.
При цьому він показав, що на даний час проживає в АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_4
04.12.2019 він взяв бензопилу «Taiga Pro» моделі «TCS-6500», що на праві приватної власності належить його матері та зберігалась в будинку за місцем їх спільного проживання і відніс її в ломбард, за що отримав грошові кошти в сумі 500 грн., які витратив на власні потреби.
06.12.2019, він з метою власного збагачення, діючи аналогічно, викрав швейну машинку марки «Janome» моделі «Dress code», що також належала його матері ОСОБА_4 , яку також здав в ломбард за що отримав грошові кошти в сумі 1000 грн., які також витратив на власні потреби.
У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_5 .
Їй відомо, що її син викрав належні їй бензопилу «Taiga Pro» моделі «TCS-6500» та швейну машинку «Janome» моделі «Dress code», які здав в ломбард. На даний час вказане майно їй повернуто і претензій до сина вона не має.
Одночасно, позитивно охарактеризувала ОСОБА_5 та просить взагалі не призначати йому покарання.
Аналізуючи покази обвинуваченого та потерпілої суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті, оскільки вони не суперечать один одному, співвідносяться між собою та узгоджуються в деталях.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованих йому злочинах, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчинених діянь, прокурор, обвинувачений та потерпіла вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України дані злочини кваліфікуються як злочини середньої тяжкості, а також наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Одночасно, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується посередньо, схильний до зловживання спиртними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності.
Згідно довідки КНП "Острозька ЦРЛ" №8, ОСОБА_5 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Відповідно до досудової доповіді, складеної 20.03.2020 Острозьким РС філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, вбачається що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, скарг та заяв на його поведінку до Острозької міської ради не надходило. ОСОБА_5 проживає з матір`ю та знаходиться в нормальних соціально-побутових умовах. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено. Суд вважає, що в даному кримінальному провадженні рецидив злочину, як обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 відсутня, оскільки рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, при цьому судом встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1, 2 ст.185 КК України згідно ухвали Острозького районного суду від 07.11.2016 було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Рівненській області вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1, 2 ст.185 КК України ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 07.11.2016 було закрите у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (справа №567/964/16-к), а отже судимості у ОСОБА_5 відсутні.

Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження враховує дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також враховує щире каяття обвинуваченого та вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій визначених ч.1, 2 ст.185 КК України При цьому, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи норми ч.1 ст.70 КК України, суд вважає, що покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої еспертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1256,08 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі,

за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1256,08 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні - бензопилу марки «Taiga Pro» моделі «TCS-6500», швейну машину марки «Janome» моделі «Dress code» вважати повернутими ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1