Справа № 944/1529/20
Провадження №1-кп/944/742/20
УХВАЛА
27.03.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кам`янка-Бузька Львівської області, українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , учаснику бойових дій, згідно ст. 89 КК України раніше не судимому, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , покликаючись на те, що в провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 15.12.2018 по 02.05.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Окрім цього, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби назавжди та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 08.10.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин і перебуває по теперішній час поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
31.01.2020 старшому солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України.
Окрім цього, 30.03.2018 року в Яворівський районний суд Львівської області військовою прокуратурою Львівського гарнізону Західного регіону направлено для розгляду обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.01.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано примусовий привід для участі в судовому розгляді, оскільки останній у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, та причини неявки суду не повідомив.
Також, 04.06.2018 року постановою Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб).
23.12.2013 року Кам`янко-Бузьким районним судом Львівської області ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
28.04.2015 року Кам`янко-Бузьким районним судом Львівської області ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України.
З врахуванням того, що старший солдат ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби за контрактом, може переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, слід прийти до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та може призвести до його подальшого переховування від суду. З огляду на це, тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду справи.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у клопотанні.
Захисник у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора заперечив та просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивуючи його тим, що досудове розслідування завершено, ризики відсутні, а тому є всі підстави обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечив та підтримав думку захисника.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини в тому числі особу підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України, що відносяться до категорії тяжких злочинів. Крім цього обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке перебуває на розгляді у Яворівському районному суді Львівської області, в межах якого до обвинуваченого було застосовано примусовий привід у зв`язку із неявкою в судові засідання.
Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби за контрактом, переховувався від органів досудового розслідування, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, також враховуючи особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, майновий стан, суд вважає, те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільного інтересу, а також, що будь-яких даних про зменшення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Вирішуючи питання щодо визначення обвинуваченому у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України не встановлено підстав для невизначення такого, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено розмір застави у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним встановити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у вигляді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 25 травня 2020 року включно.
Строк дії ухвали рахувати з 27 березня 2020 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 грн.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_3 , де він перебуває у зв`язку із проходженням військової служби за контрактом, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1