Номер провадження: 11-кп/813/30/20
Номер справи місцевого суду: 495/9047/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002717 від 19.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002717 від 19.09.2015 року та був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, до 28.12.2019 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого до закінчення дії попередньої ухвали, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать їх належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, так як прокурором не доведено про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики після спливу певного проміжку часу судового розгляду кримінального провадження та про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Суд не взяв до уваги, що обвинувачений тримається під вартою майже 4 роки, хворіє цукровим діабетом, на добу йому необхідно не менше 90 одиниць інсуліну, обвинуваченому рекомендовано стаціонарне лікування. В слідчому ізоляторі обвинуваченому неможливо надати належну медичну допомогу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у чинні інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, на даній стадії вже не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, який є особо тяжким злочином, та в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, може вдатися спроб переховуватися від суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни показань, оскільки при розгляді апеляційної скарги захисник повідомив, що не допитані ще 20 свідків.

Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності за особо тяжкий злочин, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях. Таким чином, зазначені обставини та однакові підстави є предметом дослідження при визначенні судом запобіжного заходу обвинуваченому.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений хворіє цукровим діабетом, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок слідчого судді.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним звернути уваги суду першої інстанції на необхідність суворого дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , так як кримінальне провадження перебуває у провадженні суду з 06.03.2018 року.
Також в зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі захисник посилався на неналежне надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 , та при апеляційному розгляді надав медичну документацію щодо наявності у обвинуваченого хвороби цукрового діабету, необхідності вживання на добу не менше 90 одиниць інсуліну та рекомендацій лікарів щодо його стаціонарного лікування, апеляційний суд вважає необхідним зобов`язати начальника ДУ «Ізмаїльський слідчий Ізолятор» перевірити заяву захисника ОСОБА_7 щодо неналежного надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 в ДУ «Ізмаїльський слідчий Ізолятор», та, у разі необхідності, вжити заходи щодо надання обвинуваченому ОСОБА_8 належної медичної допомоги, в тому числі в медичних закладах поза межами установи.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002717 від 19.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України,- залишити без змін.

Звернути суду першої інстанції на необхідність суворого дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Зобов`язати начальника ДУ «Ізмаїльський слідчий Ізолятор» перевірити заяву захисника ОСОБА_7 щодо неналежного надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 та, у разі необхідності, вжити заходи щодо надання обвинуваченому ОСОБА_8 належної медичної допомоги, в тому числі в медичних закладах поза межами установи.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 20.01.2020 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4