УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року (справа №761/30433/17), у кримінальному провадженні №0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

31 жовтня 2019 року адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року (справа №761/30433/17), у кримінальному провадженні №0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження. Зазначає, що на даний час належить на права приватної власності ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 посилається на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0004207 від 08 квітня 2017 року на даний час ще триває, ОСОБА_4 не є підозрюваним чи обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, що у своїй сукупності свідчить про те, що потреба для накладення арешту на майно відпала.

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначив про те, що необхідність в такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даний час відпала.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №10, за клопотанням якого було накладено арешт, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською місцевою прокуратурою №10.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2,ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частинидругоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України наразі триває.

Водночас, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальністьта які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року (справа №761/30433/17), у кримінальному провадженні №0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1