Дата документу 08.04.2020 Справа № 937/8339/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/8339/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/379/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 27.11.2019 про закриття кримінального провадження № 0005060 від 30.11.2017 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2020 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 27 листопада 2019 про закриття кримінального провадження № 0005060 від 30 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Мотивуючи таке рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано свідків та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам. Постанова слідчого вмотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
В апеляційний скарзі заявник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставам кримінального провадження, та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого ОСОБА_8 від 27.11.2019 р. про закриття кримінального провадження № 0005060, зобов`язавши Мелітопольський ВП провести усі необхідні слідчі дії, з метою об`єктивного та всебічного розслідування.
В обґрунтування апеляційної скарги наводить аргументи, що аналогічні доводам скарги.
Зокрема, зазначає, що Територіальний центр соціального обслуговування з 2013 року не надає йому соціального працівника, тому йому доводиться самому тягати відра з водою, вугіллям тощо. Внаслідок чого у нього розвилася стенокардія. За що, «чиновників слід засудити всерйоз і надовго» за ст. 136 КК України і ст. 364 КК України. Суд же, на думку апелянта, проігнорував причинно-наслідковий зв`язок між його хворобою та ненаданням соціальної допомоги.
Вказує на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що: слідчою був складений детальний і покроковий план досудового розслідування; під час розслідування проводилися оперативно-розшукові дії (у тому числі негласні); є докази роботи з агентурою; що було визначено коло потенційних підозрюваних; що був оформлений протокол допиту свідків, в-першу чергу ОСОБА_9 (головного підозрюваного за твердженням апелянта) і що свідки були допитані на детекторі брехні; що був встановлений механізм розкрадання державних коштів, які виділяються на соціальне побутове обслуговування людей із інвалідністю, і таке інше.
Наголошує, що не може йти мови про повноцінне слідство, адже він не був допитаний.
Вважає, що досудове розслідування проводилося формально та фіктивно.
Крім того, зазначає, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, порушила строки, передбачені ч. 2 ст. 306 КПК України, тому вважає, що слідчим суддею ухвалено неправосудне рішення, яке має ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 367, 368, 382 КК України.
Підкреслює, що слідча суддя ніяк не відреагувала на те, що слідча ОСОБА_8 не надіслала йому постанову про закриття кримінального провадження, тобто слідча позбавила його можливостей, визначених ст. ст. 55, 56 КПК України.
Зазначає, що повідомлення інформації про наявність у нього дочки свідчить про грубе порушення судом і слідчою ст. 32 Конституції України, і вимог Закону України «Про захист персональних даних», оскільки він не надавав згоди на збір і використання своєї особистої інформації. Тому вказані відомості вважає недопустимими доказами. Крім того, ця інформація, на думку апелянта, є недоречною і нікчемною, оскільки відповідно до нової редакції Закону України «Про соціальні послуги» № 1976-VIII, яка набрала чинності 01.01.2020 р., наявність у пенсіонера дітей не має значення. Таким чином, слідчий та слідчий суддя фактично керувалися хибними доказами і робили висновки, що не відповідають обставинам справи.
Вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, кардинально відрізняється від попередніх ухвал судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_10 , які об`єктивно і неупереджено розглянули його скарги.
Вважає, що слідчий ОСОБА_8 не виконала припис судді ОСОБА_10 щодо вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події злочину, перевірки всіх обставин, на які посилається ОСОБА_7 і прийняття законного і обґрунтованого рішення лише після належної оцінки сукупності доказів. Слідча суддя ОСОБА_1 належним чином не відреагувала на таку бездіяльність слідчого.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя не забезпечила йому право на справедливий суд, а саме своїм рішенням позбавила його судового захисту.
Крім того, вважає, що слідчий суддя навмисно зазначила в ухвалі неправдиву інформацію щодо строків апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення, у разі необхідності строку, на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_7 посилається на те, що скаргу розглянуто слідчим суддею за його відсутності, текст ухвали він отримав 6 березня 2020 року.

Заявлене ОСОБА_7 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матерів провадження, ОСОБА_7 був обізнаний про розгляд його скарги слідчим суддею, проте він просив розглянути скаргу без його участі; копію ухвали він отримав поштою. У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
В апеляційній скарзі також викладено клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення;

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Апеляційний суд вважає, що слідчий провів усі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних слідчим доказах, які вказують, зокрема, на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 30.11.2017 слідчим Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2017, якою було зобов`язано працівників поліції внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, внесені до ЄРДР за № 0005060.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зазначав, що він з 2013 року неодноразово звертався до Територіального центру соціального обслуговування Мелітопольської РДА із заявами про надання йому соціальних послуг, які, як вважав заявник, він мав право отримувати. Але соціальної допомоги йому не було надано.

На звертання до Мінсоцполітики, він отримував від начальника управління міністерства ОСОБА_11 «відписки».

Вважає, що справжнім мотивом цих дій є його відмова від давання «хабаря» за призначення соціального працівника. На його думку, мотивом ненадання пільговикам безоплатних соціальних послуг є те, що «виділені на це державні кошти розкрадаються, натомість гроші цинічно здирають з інвалідів».

Посилається заявник на те, що на його запит, куди діваються гроші, призначені інвалідом, чиновники не відповідають. Надалі в скарзі зазнається про порушення ОСОБА_12 вимог Закону України «Про звернення громадян» та вказує на відсутність авторитету ОСОБА_11 серед своїх підлеглих.

Зазначає, що оскільки Територіальний центр соціального обслуговування Мелітопольської РДА не надав йому соціального працівника, то йому самому приходилося тягати відра з вугіллям, водою, виконувати іншу важку роботу, а тому у нього розвинулася стенокардія.

У заяві викладено ряд прохань, зокрема: внести відомості до ЄРДР та порушити проти керівництва Мінсоцполітики кримінальне провадження за ст. 364, 365, 367 КК України; встановити коло осіб, які розкрадають призначені інвалідам державні кошти.

В ході дослідчої перевірки заяви були відібрані пояснення від службових осіб Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування» юрисконсульта ОСОБА_13 та директора ОСОБА_14 , які надали копії наказів установи № 114 від 01.11.2016 р., № 62 від 10.07.2017 р., вступної та резолютивної частини постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017.

Під час дослідчої перевірки заяви ОСОБА_7 відмовився надавати будь-які пояснення слідчо-оперативній групі (арк. про 8, 9)

Крім того, на виклик слідчого ОСОБА_7 не з`явився, посилаючись на те, що у повістці зазначено статус свідка, але він вважає себе потерпілим, крім того він вимагає, щоб слідча спочатку надала докази проведення нею слідчих дій, а потім би його допитувала, більш того, згідно з медичною довідкою йому «приписано пересуватися біля свого дому», тобто за станом здоров`я він не може брати участь у будь-яких слідчих діях (арк. пр. 12-17).

Слідчий ОСОБА_8 допитала заступника директора «Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування» ОСОБА_15 , а також співробітницю установи ОСОБА_16 (арк. пр. 38-41).

Крім того, слідчим було долучено постанову від 27.11.2017 р. про закриття кримінального провадження № 000101018 за ч.1 ст. 364 КК України, яке здійснювалося за аналогічною заявою ОСОБА_7 (арк. пр. 35-37).

Постановою слідчого від 13.01.2018 р. кримінальне провадження № 0005060 було закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді від 25.04.2018 р. постанову про закриття кримінального провадження було скасовано та надано вказівки слідчому перевірити: чи укладені якісь угоди між територіальним центром соціального обслуговування та органами Фонду соціального захисту інвалідів щодо перерахування коштів на надання безоплатних чи на пільгових умовах послуг із соціально-побутового обслуговування інвалідів; порядок надання цих коштів; відомості про фактичне перерахування цих коштів та їх витрату територіальним центром, а також перевірити чи не порушені при цьому права заявника.
Процесуальним прокурором в порядку ст. 93 КПК України було здійснено запит до КУ «Територіальний центр соціального обслуговування» щодо надання документів, для перевірки обставин кримінального провадження, визначених слідчим суддею.

У відповідь на запит стороною обвинувачення було отримано відомості про те, що угода між КУ «Територіальний центром соціального обслуговування» та органами Фонду соціального захисту інвалідів щодо перерахування коштів на надання безоплатних чи на пільгових умовах послуг із соціально-побутового обслуговування інвалідів не укладалась. Перерахування коштів від Фонду соціального захисту інвалідів до територіальних центрів для надання безоплатних коштів не передбаченого законодавством України (арк.пр. 50-56).
У відповіді також наведені законодавчі підстави, за яких ОСОБА_7 не може отримувати соціальні послуги безоплатно. Надано документи, які підтверджують укладення з ОСОБА_7 договору про надання соціальних послуг на платній основі, та відомості щодо зняття ОСОБА_7 з обслуговування через несвоєчасне внесення плати за отримані послуги. Крім того, зазначено про апеляційний перегляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_7 до КУ «Територіальний центром соціального обслуговування».
Аналогічний запит на виконання ухвали слідчого судді зроблено прокурором і до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради.
У відповіді зазначено, що управління соціального захисту не володіє інформацію щодо укладення угоди між територіальним центром обслуговування та Фондом соціального захисту інвалідів, які є окремими юридичними особами та не підпорядковуються управлінню (арк.пр. 59).
30 жовтня 2018 року слідчий ОСОБА_8 закрила кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді від 13.11.2018 постанова про закриття кримінального провадження була скасована з підстав того, що слідчим не було долучено до матеріалів кримінального провадження текстів судових рішень за позовами ОСОБА_7 до КУ «Територіальний центром соціального обслуговування» та не проаналізовано підстави відмови у позовах.

Слід зазначити, що апелянт посилається на цю і попередню ухвали слідчого судді як на взірець об`єктивності та неупередженості судового розгляду його скарги.
Слідчий врахував вказівки слідчого судді, а саме долучив до матеріалів кримінального провадження копії судових рішень, у тому числі засвідчену копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 р. у справі № 320/9019/17, якою було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалене нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_17 до КУ «Територіальний центром соціального обслуговування». Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили з 21.11.2018 р., є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає (арк.пр. 73-75).
Як встановлено апеляційним адміністративним судом, ОСОБА_17 , який має повнолітню дочку ОСОБА_18 , з якої стягуються грошові кошти на його користь на піклування як батька, він не віднесений до осіб, які відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» мають право на надання соціальних послуг безоплатно.
Крім того, як вбачається із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 27.11.2019 р., слідчий проаналізував зміст вказаного судового рішення, врахував підстави відмови у задоволенні позову ОСОБА_17 до КУ «Територіальний центром соціального обслуговування», тобто виконав усі дії, на необхідність виконання яких вказав слідчий суддя.
Колегія суддів погоджується із висновками слідчого про закриття кримінального провадження, який у повному обсязі, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини, взяв до уваги вказівки слідчих суддів, та відмічає, що під час досудового розслідування зібрані докази вказують не тільки на відсутність складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, але і події злочину, а також відхиляє доводи ОСОБА_17 щодо неповноти та фіктивності досудового розслідування, з огляду на таке.
На підтвердження аргументів щодо неповноти та неефективності досудового розслідування ОСОБА_17 посилається на те, що: його не було допитано в якості потерпілого; матеріали провадження не містять доказів складення детального плану досудового розслідування, роботи з агентурою, проведення оперативно-розшукових дій (зокрема негласних), допиту свідків на детекторі брехні, відсутній протокол допиту свідків, у т.ч. ОСОБА_14 , і таке інше.
Проте матеріали справи свідчать, що як під час дослідчої перевірки заяви ОСОБА_17 , так і в ході досудового розслідування кримінального провадження, правоохоронні органи пропонували заявнику надати пояснення щодо його заяви. Проте від надання будь-яких пояснень, проведення допиту у якості свідка ОСОБА_17 відмовився, на виклик слідчого не з`явився.
За змістом Глави 20 КПК України допит віднесений до слідчих (розшукових) дій, а тому категорична відмова ОСОБА_17 від участі у будь-яких слідчих діях за станом здоров`я (арк.пр. 14) унеможливила його допит у будь-якому статусі: чи то свідка, чи то потерпілого.
Як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в силу ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій (ч. 1 ст. 40 КПК України).

Отже слідчий є самостійною процесуальною фігурою, та саме ним визначається організація та планування досудового розслідування, порядок та доцільність проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій. А тому доводи ОСОБА_17 щодо відсутності у матеріалах провадження доказів складення детального плану досудового розслідування, роботи з агентурою, проведення оперативно-розшукових дій (зокрема негласних), допиту свідків на детекторі брехні тощо колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
З цієї ж підстави колегія суддів відхиляє довід ОСОБА_17 щодо відсутності протоколу допиту ОСОБА_14 (директора КУ «Територіальний центр соціального обслуговування»), адже матеріали кримінального провадження містять письмові пояснення вказаної особи, а в якості свідків слідчий ОСОБА_8 допитала заступника директора «Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування» ОСОБА_15 , а також співробітницю установи ОСОБА_16 .

Колегія суддів перевірила довід апелянта про те, що слідчий суддя та слідчий протиправно, всупереч вимог Закону України «Про захист персональних даних» розголосили відомості щодо наявності у нього дочки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб.

Відомості про наявність у ОСОБА_7 повнолітньої дочки зафіксовані постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 р. у справі № 320/9019/17, яку слідчий на виконання вказівок слідчого судді від 13.11.2019 р. долучив до матеріалів справи та проаналізував її зміст, а тому колегія суддів відхиляє відповідний довід.

Крім того, зміст вказаної постанови, свідчить, що ОСОБА_7 не має права на отримання соціальних послуг безоплатно, а отже діями посадових осіб КУ «Територіальний центром соціального обслуговування» не могло бути порушено його прав.
Доводи апеляційної скарги щодо нового порядку надання соціальних послуг з 01.01.2020 р. не вказують на наявність події злочину чи його складу в діях посадових осіб на час звернення ОСОБА_7 із заявою про вчинення злочину.
Апеляційним судом перевірені й доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею строків розгляд скарги, визначених ч. 2 ст. 306 КПК України.
Проте порушення строків розгляду скарги не є визначеною кримінальним процесуальним законом підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вказують на неправосудність судового рішення, як вважає апелянт, більш того, матеріали справи свідчать, що порушення цих строків сталося внаслідок об`єктивних причин ненадходження матеріалів кримінального провадження на визначену слідчим суддею дату судового засідання (а.с. 30), перебування судді у відпустці (а.с. 31-32).

Інші доводи скаржника не можуть суттєво вплинути на правильність висновків слідчого про закриття кримінального провадження або рішення слідчого судді за скаргою ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити заявнику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 27.11.2019 р. про закриття кримінального провадження № 0005060 від 30.11.2017 р., залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4