справа № 208/7530/19
№ провадження 1-кс/208/433/20
УХВАЛА
Іменем України

04 березня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України в межах кримінального провадження № 0000650 від 14.09.2017 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Палестини, палестинця, непрацюючого, місця реєстрації немаючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2017 року приблизно о 00:00 годині ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 зустрівся зі своїм раніше знайомим ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро Дніпропетровської області. В зазначений час, у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, направлений на розбійний напад у відношенні раніше знайомого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою заволодіння майном останнього, достовірно знаючи про те, що у останнього маються грошові кошти та інші цінності. З метою реалізації своїх злочинних дій, направлених на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя, за попередньою змовою із ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 взяв із собою електричний подовжувач, із яким разом з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 приїхали на автомобілі «Hyndai Sonata», д.з. НОМЕР_1 , до місця мешкання раніше знайомого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме до будинку АДРЕСА_2 . Під приводом поїздки у м. Одесу разом із ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 зателефонували останньому, який не передбачаючи злочинний намір останніх, вийшов із квартири АДРЕСА_3 , та сів до автомобіля «Hyndai Sonata» д.з. НОМЕР_1 , на переднє пасажирське сидіння, де знаходився за кермом ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 а на задньому пасажирському сидінні - Усама ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.09.2017 року, приблизно о 00:20 годині, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, направленим на напад з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою, стали рухатись на вищевказаному автомобілі, в напрямок м. Київ, при цьому ввели в оману ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що прямують до м. Одеси.
08.09.2017 року в період часу з 02:00 години до 03:00 години, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, спрямованим на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернули шлях руху автомобіля «Hyndai Sonata», д.з. НОМЕР_1 , з автошляху «Знамянка-Луганськ-Ізварино» та знаходячись між с. Адамівка та смт. Божедарівка Криничанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 діючи умисно, за попередньою змовою, накинув ззаду на шию ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 електричний подовжувач, який був при ньому та став стискати ним шию останнього. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, за попередньою змовою, побачивши, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 став реалізовувати їх злочинний єдиний умисел, зупинив автомобіль та діючи умисно, за попередньою змовою, став утримувати руки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який став чинити опір, чим спричинили останньому згідно висновку експерта № 12-Д від 20.01.2020 року ушкодження у вигляді механічної асфіксії, яка розвинулася в результаті стиснення органів шиї, з переломами під`язичної кістки, у живих осіб мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, як такі які є небезпечні для життя.
08.09.2017 року, в період часу з 02:00 години до 03:00 години, в ході скоєння розбійного нападу у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою досягнення матеріальної вигоди шляхом заволодінням майном, що належить останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном, що належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 і в подальшому на протиправне заподіяння смерті останньому, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи фізичну силу, при цьому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 став стискати шию останнього електричним подовжувачем, а ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 при цьому утримував руки потерпілого, пригнічуючи опір. Впевнившись, що злочинні дії направлені на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 доведено до кінця, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 вийшов із автомобіля, разом із ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 витягнули труп потерпілого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 із вищевказаного автомобіля та заволоділи майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Prestigio MultiPhone 7501 Grace R7 DUO» з SIM - картою мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 2669, 18 грн, сумкою із тканини із надписом «Demix» та грошовими коштами в сумі 300 доларів США, що станом на 08.09.2017 року становить 7800, 95 грн, паспортом на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ключами від квартири АДРЕСА_3 . Після вчинення злочинних умисних протиправних дій, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 перенесли труп ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 в лісосмугу, яка розташована між с. Адамівка та смт. Божедарівка Криничанського району Дніпропетровської області, на відстані близько 300 метрів від автошляху «Знамянка-Луганськ-Ізварино», де 14.09.2017 року близько 11:00 години виявлено його труп. Після цього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 з місця скоєння злочину втекли, викраденим майно розпорядились на власний розсуд. Згідно висновку експерта № 216 від 27.11.2017 року, смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, яка розвинулася в результаті стиснення органів шиї петлею, що підтверджується наявністю петлі на шиї трупу, видовими ознаками даного виду смерті перелом вивихами обох великих ріжків в місці їх зчленування з тілом під`язиковою кісткою та повного перелому лівого великого ріжка під`язичної кістки, а також загально асфіктичними ознаками, виявленими на тлі виражених гнильних змін, а саме крововиливами під плеврою легенів, рідкого стану крові.
На думку слідчого, своїми навмисними діями, які виразились в умисному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя особи яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв злочини, передбачені ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім цього, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій при вищевказаних обставинах, 08.09.2017 року у останнього та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке зберігалась за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 .
Повторно, реалізуючи свої злочинні дії, за попередньою змовою, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі ключі від квартири ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якими заволоділи під час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, 08.09.2017 року приблизно о 12:25 годині прийшли до квартири АДРЕСА_3 . За допомогою наявних ключів ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою проникли до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно, із корисливих мотивів, викрали майно, яке належало ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ноутбук «Toshiba», рюкзак із тканини, універсальну мобільну батарею «Nomi», грошові кошти в сумі 2700 доларів США, що станом на 08.09.2017 року становило 70 208, 594 грн. Після вчиненого, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду.
На думку слідчого, своїми навмисними діями, які виразились в умисному таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
За сукупністю скоєного, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий зазначає, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обгрунтовується протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу, висновками експертів, речовим доказом, а саме мобільним телефоном, котрий вилучений в ході досудового розслідування, протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, відеозаписом, вилученим під час досудового розслідування, інформацією, котра була вилучена тимчасовим доступом у операторів мобільного зв`язку, котра підтверджує місце знаходження ОСОБА_5 на місці вчинення злочину та в помешканні потерпілого після вчинення злочину та в межах кримінального провадження № 0000650 від 14.09.2017 року необхідно виконати значний обсяг слідчих дій, а саме провести амбулаторну судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_5 , долучити висновок судової біологічної експертизи, з урахуванням всіх встановлених обставин та експертних досліджень, які на даний час проводяться, скласти остаточне письмове повідомлення про підозру ОСОБА_13 , виконати вимоги ст. 276-279 КПК України в повному обсязі, ознайомити ОСОБА_5 з правом на захист, після чого додатково допитати в якості підозрюваного та в разі дачі показань і згоди підозрюваного провести слідчий експеримент, в разі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 призначити та провести судові експертизи, прийняти процесуальне рішення відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування відповідно до вимог ст. 291 КПК України та інші слідчі дії, необхідність в проведенні яких виникне під час досудового розслідування, здійснити письмовий переклад процесуальних документів на арабську мову, тобто виконати вимоги ст. 42 КПК України. Таким чином, на думку слідчого, не зникли та не зменшились ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та є необхідним продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині, додатково зазначив, що необхідним є отримання висновків експертних досліджень, які наразі проводяться.
Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що зібрані за час тримання його під вартою докази не підтверджують його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, він надав всі зразки для експертних досліджень, має малолітню дитину, працівники поліції, у випадку відмови співпрацювати з ними, погрожували йому пожиттєвим позбавленням волі, морально тиснули, вдарили по нозі, за його зверненням Дніпровській апеляційний суд постановив ухвалу про перевірку вказаних фактів, яку доручив Державному бюро розслідувань, повторна перевірка вказаних фактів недоцільна.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що за час тримання під вартою підозрюваного нові докази його винуватості не з`явились, експертні дослідження стосуються не підозрюваного а потерпілого, ризики, наведені слідчим, не підтверджені, працівники поліції морально тиснули на підозрюваного, вдарили його по нозі, перевірка цих відомостей Дніпровським апеляційним судом доручена Державному бюро розслідувань, повторна перевірка вказаних фактів недоцільна, вважав за можливе змінити відносно підозрюваного запобіжний захід на домашній арешт за місцем мешкання цивільної дружини та малолітньої дитини підозрюваного.
Слідчий суддя, вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
В провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000650 від 14.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В межах даного провадження, 10 січня 2020 року ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 13 січня 2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 09 березня 2020 року включно.
24.01.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
03.03.2020 року постановою керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців (до 10.04.2020 року).
Як вбачається з досліджених матеріалів клопотання та кримінального провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується протоколом огляду місця події від 14.09.2017 року, протоколом огляду трупа від 14.09.2017 року, висновком судово-медичного експерта № 1068-Е від 14.09.2017 року, протоколом огляду трупа, пов`заного з ексгумацією від 29.11.2017 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.11.2017 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 18.04.2018 року, протоколом огляду місця події від 26.06.2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2018 року, протоколом огляду речей від 26.06.2018 року, висновком комісійної судово-медичної експертизи № 216 від 17.11.2017 року, висновком молекулярно-генетичної експертизи № 8-524 від 25.04.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.09.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.06.2019 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.07.2019 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 08.08.2018 року, довідкою УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області щодо обробки технічної інформації на виконання доручення слідчого № 46.3/3384 від 24.04.2018 року, довідкою УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області щодо обробки технічної інформації на виконання доручення слідчого № 46.3/3386 від 24.04.2018 року, висновком комісійної судово-медичної експертизи № 12-Д від 14.01.2020 року.
Фактичні дані щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя, виходячи з покладених на нього повноважень та обов`язків, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження відносно неї запобіжного заходу, що узгоджується з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя вважає реальними, доведеними, та такими, що не перестали існувати, ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у випадку доведеності його вини йому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від найсуворішого покарання, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, обізнаний з особами потерпілої ОСОБА_12 та свідків, їх персональними даними, у тому числі з матеріалів кримінального провадження та може впливати на них з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки досудове розслідування кримінального провадження та встановлення всіх його фактичних обставин ще триває, може знати про речі, документи, їх місцезнаходження, які мають істотне значення для кримінального провадження та знищити або спотворити їх, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи ці знання.
Посилання захисника та підозрюваного на неотримання нових доказів винуватості останнього за період його тримання під вартою з 11.01.2020 року спростовуються проведенням на теперішній час низки експертних досліджень, які потребують як матеріалів (зразків), так і часу на проведення дослідження та складення експертних висновків. Посилання підозрюваного на фізичне насильство та моральний тиск відносно нього з боку працівників поліції вже є предметом перевірки Державного бюро розслідувань за ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року, тому, враховуючи думку підозрюваного та його захисника, слідчий суддя не вбачає за доцільне повторне доручення проведення такої перевірки в порядку ст. 206 КПК України.
Також, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого щодо наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідністю проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного, отримання висновку судової біологічної експертизи, здійснення, з урахуванням отриманих відомостей, низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, як-то допит підозрюваного, слідчий експеримент, складення обвинувального акту, переклад процесуальних документів на мову, якою володіє підозрюваний, виконання вимог ст. 290 КПК України.
Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.1993 року у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка.
Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи, що санкція п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді від 13 січня 2020 року.
ЄСПЛ у рішеннях від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку слідчого судді, жоден із запобіжних заходів, менш тяжчий ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та не нівелює ризики переховування його від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Продовжити відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 09 квітня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1