Дата документу 03.06.2020 Справа№ 333/5271/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/778/8/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/5271/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, офіційно не одруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
-28.01.2011 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-07.06.2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст. 69, 70 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі. 16.06.2014 р. звільнений за відбуттям покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 розраховується з дня його затримання, тобто з 11 серпня 2017 року.
Зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення в період з 11 серпня 2017 р. до 06 лютого 2018 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області змінено, звільнено останнього в залі суду та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 7 950 грн. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 - 7950 грн. майнової шкоди.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 20.07.2016 р. приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу таємно з шафи, що знаходилась у дитячій кімнаті вищевказаної квартири, викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальний збиток на загальну суму 2693 грн. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел 20.07.2016 р. ОСОБА_7 заклав викрадене майно до № 78 ломбарду «Благо» за адресою: АДРЕСА_4 за грошові кошти в сумі 1445 грн. 50 коп.
20 червня 2017 року в період часу з 09.00 годин до 13.00 годин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , діючи таємно, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не поміченими, відчинив двері за допомогою ключів від вищевказаної квартири, які останній 19.06.2017 року заздалегідь викрав у потерпілої ОСОБА_10 . Відкривши замок вхідних дверей, за вищевказаною адресою, проник до квартири, звідки викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 7950 грн.

В апеляційній скарзі прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини та обставини кримінального провадження вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягає застосуванню, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі не врахував те, що ОСОБА_7 не працює, законних джерел доходу не має та не вживав для цього заходів, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, а також судом не враховано наявність невідшкодованої матеріальної шкоди. Прокурор вважає, що факт визнання вини обвинуваченим не свідчить про його щире каяття у скоєному та він належним чином не усвідомив своїх дій. Висновок суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та застосування положень ст.75 КК України є необґрунтованим, а призначене покарання є явно несправедливим, та таким, що не буде сприяти виправленню особи та попередженню нових злочинів.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання, яке є аналогічним з призначеним вироком суду першої інстанції за виключенням застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора; обвинуваченого та його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє вирок в частині доведеності вини ОСОБА_7 і кваліфікації його дій, оскільки ці питання в апеляційній скарзі не порушуються.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року в частині призначення покарання за сукупністю злочинів і ухвалення свого вироку в зазначеній частині. Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання за кожен злочин, скоєний ОСОБА_7 , суд першої інстанції призначив з урахуванням положень ст.65 КК України і не вбачає підстав для зміни або скасування вироку в зазначеній частині.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, місцевий суд виходив з того, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв в розкритті злочину.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував дані про особу винного, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку.

Зокрема, місцевий суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше був неодноразово засуджений за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, (судимість не знята та не погашена), не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, шкода потерпілим не відшкодована, тому вказані обставини свідчать про відсутність бажання, у обвинуваченого, ставати на шлях виправлення, через що необґрунтовано застосував до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України.

За таких обставин вирок суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням згідно до ст.75 КК України підлягає скасуванню.

Між тим, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки є достатнім для виправлення обвинуваченого та таким, що відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати в частині звільнення його від відбування покарання відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.ч. 1, 2 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 11.08.2017 р. по 06.02.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4