Справа №635/3322/14-к
Провадження №1-кп/635/283/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі суду:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 02.06.2015 Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 05.12.2016 за відбуттям строку покарання, 11.09.2017 Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 11 лютого 2014 року в обідній час, знаходячись в кафе «Дніпро», розташованому по вул. Дніпропетровській 207-А в м. Мерефа Харківського району Харківської області, діючи повторно, з корисливого мотиву, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав у іншого відвідувача зазначеного кафе ОСОБА_8 мобільний телефон Samsung SGH-X481 вартістю 81 гривня з сім картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_1 вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти у розмірі 47 гривень, а також банківську картку «Приватбанка» № НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 138 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , з метою власної наживи, заздалегідь спланувавши злочинну діяльність по заволодінню грошима громадян шляхом обману, розповсюджуючи недостовірну інформацію під видом працівника екстрених служб, діючи умисно, використовуючи вищевказаний викрадений мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , звертався до мешканців м. Мерефи та прилеглих територій та повідомляв недостовірну, раніше вигадану ним інформацію, про те що родичі та друзі потерпілих знаходяться в різних критичних ситуаціях, та діючи з корисливого мотиву, прохав для надання допомоги останнім, перерахувати на свій розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти, з метою їх подальшим заволодінням шляхом обману.

Так, 13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_9 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги, та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_9 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_9 погодилась та 13 лютого 2014 року о 11 годині 33 хвилин перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_9 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяні послуги не надав, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_10 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_10 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_10 погодилась та 13 лютого 2014 року о 11 годині 45 хвилин перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_10 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_11 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень, для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_11 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_11 погодився та 13 лютого 2014 року о 12 годині 5 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_11 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_12 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_12 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_12 погодилась та 13 лютого 2014 року о 13 годині 23 хвилини перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_12 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_13 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_13 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_13 погодився та 13 лютого 2014 року о 14 годині 44 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_13 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_14 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_14 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_14 погодився та 13 лютого 2014 року о 15 годині 13 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_14 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_15 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення був затриманий працівниками Харківського РВ, та реалізуючи свій злочинний намір на заволодінням грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_15 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_15 погодився та 13 лютого 2014 року о 15 годині 39 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_15 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_16 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родичка за скоєння адміністративного правопорушення була затримана працівниками Харківського РВ, та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_16 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_16 погодився та 13 лютого 2014 року о 12 годині 5 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_16 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_17 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодінням грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_17 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_17 погодилась та 13 лютого 2014 року о 16 годині 1 хвилині перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_17 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_18 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодінням грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_18 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_18 погодився та 13 лютого 2014 року о 16 годині 30 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_18 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_19 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_19 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_19 погодився та 14 лютого 2014 року о 10 годині 53 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_19 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_20 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_20 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_20 погодився та 14 лютого 2014 року о 11 годині 35 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_20 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_21 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_21 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_21 погодився та 14 лютого 2014 року о 13 годині 25 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_21 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_22 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_22 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_22 погодився та 14 лютого 2014 року о 13 годині 28 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_22 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_23 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодінням грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_23 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_23 погодився та 14 лютого 2014 року о 13 годині 31 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_23 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_24 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_24 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_24 погодився та 14 лютого 2014 року о 13 годині 46 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_24 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_25 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_25 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_25 погодилась та 14 лютого 2014 року о 14 годині 20 хвилини перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_25 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_26 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_26 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались.. На таку пропозицію ОСОБА_26 погодився та 14 лютого 2014 року о 14 годині 30 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_26 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_27 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_27 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_27 погодився та 14 лютого 2014 року о 14 годині 38 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_27 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_28 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_28 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_28 погодився та 14 лютого 2014 року о 14 годині 56 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_28 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_29 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись службовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_29 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_29 погодився та 14 лютого 2014 року о 16 годині 29 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_29 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_30 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_31 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_32 погодився та 15 лютого 2014 року о 10 годині 25 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_31 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_33 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_34 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_34 погодився та 15 лютого 2014 року о 11 годині 6 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_35 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_36 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_37 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_37 погодився та 15 лютого 2014 року о 11 годині 8 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_38 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_39 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_40 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_41 погодився та 15 лютого 2014 року о 11 годині 42 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_42 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_43 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_44 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_45 погодився та 15 лютого 2014 року о 12 годині 26 хвилин перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_46 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

15 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_47 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_48 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_49 погодилась та 15 лютого 2014 року о 14 годині 36 хвилини перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_50 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_51 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родичка потрапила до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_52 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_52 погодився та 17 лютого 2014 року о 12 годині 10 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_52 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_53 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родичка потрапила до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_54 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_55 погодився та 17 лютого 2014 року о 12 годині 14 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_55 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_56 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_57 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_58 погодився та 17 лютого 2014 року о 12 годині 54 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_57 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_59 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родичка за скоєння адміністративного правопорушення, була затримана працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись службовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_60 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_61 погодився та 17 лютого 2014 року о 15 годині 21 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_62 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_63 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись службовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_64 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_64 погодився та 17 лютого 2014 року о 15 годині 24 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_65 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_66 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родичка за скоєння адміністративного правопорушення, була затримана працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись службовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_67 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_67 погодився та 17 лютого 2014 року о 15 годині 25 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_67 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_68 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що її родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гивень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_69 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_70 погодилась та 17 лютого 2014 року о 16 годині 35 хвилини перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_71 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_72 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_73 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_74 погодився та 17 лютого 2014 року о 16 годині 39 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_73 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_75 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_76 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_77 погодився та 17 лютого 2014 року о 16 годині 55 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_76 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

17 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_78 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_79 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_80 погодився та 17 лютого 2014 року о 16 годині 57 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_79 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_81 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_82 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_83 погодилась та 18 лютого 2014 року о 9 годині 29 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_82 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_84 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_85 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_86 погодився та 18 лютого 2014 року о 11 годині 22 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_85 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_87 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_88 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_89 погодився та 18 лютого 2014 року о 11 годині 31 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_88 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_90 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_91 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_92 погодився та 18 лютого 2014 року о 12 годині перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_91 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_93 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_94 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_95 погодився та 18 лютого 2014 року о 12 годині 36 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_94 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_96 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_97 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_98 погодився та 18 лютого 2014 року о 12 годині 40 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_97 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_99 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку, грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_100 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_100 погодився та 18 лютого 2014 року о 12 годині 56 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_100 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 , повторно, з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_101 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич за скоєння адміністративного правопорушення, був затриманий працівниками Харківського РВ та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останньої, діючи умисно, з корисливого мотиву, представившись посадовою особою Харківського РВ, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого вирішення питання про звільнення затриманого від відповідальності, яке здійснювати не збирався, оскільки родичі ОСОБА_102 в дійсності працівниками Харківського РВ не затримувались. На таку пропозицію ОСОБА_102 погодилась та 18 лютого 2014 року о 13 годині 1 хвилину перевела на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_102 в оману, отримавши від неї грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

19 лютого 2014 року ОСОБА_3 , з метою власної наживи, по мобільному телефону № НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_103 та повідомив недостовірну, вигадану ним інформацію про те, що його родич потрапив до лікарні і терміново потребує невідкладної медичної допомоги та реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грошима останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно, повідомив про необхідність переведення на його банківський рахунок № НОМЕР_2 в Приватбанку грошових коштів в сумі 200 гривень для подальшого проведення необхідних медичних реабілітаційних заходів, які проводити не збирався, оскільки родичі ОСОБА_104 до лікарні не потрапляли та медичної допомоги не потребують. На таку пропозицію ОСОБА_105 , погодився та 19 лютого 2014 року о 13 годині 3 хвилини перевів на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень, однак останній, ввівши ОСОБА_105 в оману, отримавши від нього грошові кошти в розмірі 200 гривень, обіцяне не здійснив, вказані кошти звернув на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_3 в середні грудня 2016 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вікна проник до дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно скоїв крадіжку двокомфорочної печі марки ПЭН-2Д вартістю 416 гривень, пилососа марки «Delfa» вартістю 1085 гривень, алюмінієвої драбини довжиною 4 метра вартістю 2340 гривень, тримеру електричного модель HGT 500-1 вартістю 1425 гривень, двох електричних подовжувачів довжиною 20 метрів, загальною вартістю 450 гривень, дерев`яних нард - шахів, які потерпілому не становлять матеріальної цінності, після чого покинув місце скоєного злочину, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_106 матеріальну шкоду на загальну суму 5716 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

В кінці грудня 2016 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 11 години, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вікна проник до дачного будинку АДРЕСА_3 , де в однієї із кімнат знайшов ключ, після чого відкрив підвальне приміщення звідки таємно скоїв крадіжку електрогенератора марки «General» вартістю 2200 гривень, електричної болгарки Einhell BWS 125 вартістю 400 гривень, перфоратора Einhell вартістю 350 гривень, мотокультиватора фірми «Solo»-502 з двигуном «Honda» вартістю 8000 гривень, електричної газонокосарки Уралмаш РГ-1400 вартістю 740 гривень, зварювального апарата незаводського виготовлення вартістю 700 гривень та електричної пили марки Crafttec EKS-220 вартістю 808 гривень, після чого покинув місце скоєного злочину, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_107 матеріальну шкоду на загальну суму 13198 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

05 січня 2017 року близько 15 години ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вікна проник до дачного будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_108 , де побачив мотоцикл моделі Х-ROAD 250 вартістю 29374,95 гривень, після чого у нього виник умисел направлений на незаконне його заволодіння. Далі ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом буксирування, почав його штовхати з території вказаного дачного будинку внаслідок чого незаконно заволодів вказаним мотоциклом, після чого покинув місце скоєного злочину, звернувши мотоцикл на свою користь.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.

17 лютого 2017 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вікна проник до домоволодіння розташованого, в АДРЕСА_5 , звідки таємно скоїв крадіжку телевізора «Samsung» 46F-5000 вартістю 8000 гривень, акустичної системи марки Defender HOLLYWOOD-35 вартістю 1334 гривень, приставки Т-2 вартість якої не визначалась, мультимедійної системи Sven MS2000 вартістю 825 гривень, після чого покинув місце скоєного злочину, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_109 матеріальну шкоду на загальну суму 10159 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

29 березня 2017 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вікна проник до домоволодіння розташованого, в АДРЕСА_6 , звідки таємно скоїв крадіжку ноутбука «Fujitsu» вартістю 3300 гривень, бездротової миші фірми «НР» вартістю 175 гривень, чоловічої золотої обручальної обручки 585 проби вагою 3,5 грама вартістю 2233 гривень, жіночої золотої обручальної обручки 585 проби вагою 3,75 грама вартістю 2355 гривень, золотої ладанки 585 проби вагою 1,5 грам вартістю 942 гривень, жіночої золотої обручки 585 проби вагою 4 грама вартістю 2512 гривень, золотого кулону 585 проби вагою 2 грам вартістю 1256 гривень, золотого ланцюжка 585 проби вагою 1,5 грам вартістю 942 гривень, золотої сережки 585 проби вагою 1,5 грама вартістю 942, лому золота 585 проби загальною вагою 3 грама вартістю 1884 гривень, мобільного телефона фірми Nokia N 76-1 вартістю 600 гривень, двох мобільних телефонів фірми Nokia 5250, загальною вартістю 700 гривень, після чого покинув місце скоєного злочину, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_110 , матеріальну шкоду на загальну суму 17841 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

Крім того, в період часу з 11 травня 2017 року по 13 травня 2017 року, точний час та дата під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_3 , знаходячись біля приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , діючи умисно, повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан вказаного домоволодіння та проник до подвір`я будинку. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, витягнув скло з віконної рами та проник до будинку, де мешкає ОСОБА_111 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обшукав квартиру та таємно викрав телевізор «SONY KDL32RD433» вартістю 2688,75 гривень, стабілізатор напруги Sturm PS93021R вартістю 190,74 гривень та DVD програвач ВВК DV118SI вартістю 155 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_112 матеріальну шкоду на загальну суму 3034,49 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

В період часу з 10 години 25 вересня 2017 року по 8 годину 26 вересня 2017 року, точний час під час досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_3 , знаходячись біля приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_113 , діючи умисно, повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан вказаного домоволодіння та проник до подвір`я будинку. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, витягнув скло з віконної рами та проник до будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обшукав квартиру та таємно викрав монітор рідкокристалічний, вартість якого встановити не надалось можливим, двокомпонентну акустичну систему ТМ «Genius SP-S350» вартістю 290 гривень, 2 колонки Microlab з підсилювачем, вартість яких встановити не надалось можливим, автомагнітолу JVC, вартість якої встановити не надалось можливим. Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_113 матеріальну шкоду на загальну суму 290 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

12 жовтня 2017 року в період часу з 07.30 до 14.30, ОСОБА_3 , знаходячись біля приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 , що належить ОСОБА_114 , діючи умисно, повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан вказаного домоволодіння та проник до подвір`я будинку. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, відчинив вікно та проник до будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обшукав будинок та таємно викрав 3 золоті обручки 585 проби, вартістю 7567,08 гривень, пневматичний пістолет, вартість якого встановити не надалось можливим, пістолет під патрон «Флобер», вартість якого встановити не надалось можливим та монітор від комп`ютера, вартість якого встановити не надалось можливим. Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_114 матеріальну шкоду на загальну суму 7567,08 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

Крім того, 25 липня 2017 року, близько 10:00, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з боку неогородженої частини зайшов на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , де переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, свідки та потерпілий відсутні, за допомогою викрутки, яку він знайшов на території вказаного домоволодіння, шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку, звідки таємно викрав 12 500 гривень, золотий ланцюжок з золота 585 проби вагою 5,76 грама вартістю 3442, 46 гривень, ланцюжок з золота 375 проби вагою 2 грам, вартістю 766,22 гривень, мобільний телефон ТМ «Nokia 2700» вартістю 237 гривень, які належать ОСОБА_115 , спричинивши останній шкоду на суму вартості майна 4445,68 гривень, а також грошові кошти в розмірі 12500 гривень, після чого розпорядився викраденим майном та грошовими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

В період часу з 29 серпня 2017 року по 30 серпня 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з боку неогородженої частини зайшов на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_11 , де переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, свідки та потерпілий відсутні, за допомогою викрутки яку він знайшов на території вказаного домоволодіння, шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 9600 гривень та 100 доларів США, що згідно офіційного курсу долара на 29.08.2017 склало 2551,57 гривень, бензопилу ТМ «Vitals», зварювальний апарат ТМ «Edon», бензопилу ТМ «Росмаш», кутову шліфувальну машинку ТМ «Einhell», дриль ударну «Intertool», лобзик ТМ «Intertool», рубанок ТМ «Intertool», шліфувальну машинку ТМ «Іжмаш», шуруповерт, маску зварювальника, стабілізатор напруги «Swen», підкачку з манометром ТМ «Intertool», тачку на 2-х колесах, сумку ТМ «Hannaff», ліхтарик чорного кольору на акумуляторі, які належать ОСОБА_116 , спричинивши останньому шкоду на загальну суму викраденого майна 11528,60 гривень, а також грошові кошти в розмірі 12151,57 гривень (згідно курсу НБУ на дату скоєння крадіжки), після чого розпорядився викраденим майном та грошовими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

Крім того, 13 вересня 2017 року, приблизно о 12 годині ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_12 , який належить ОСОБА_117 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, витягнув скло та незаконно проник через вікно на територію домоволодіння. Знаходячись у будинку, ОСОБА_3 , діючи повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав фотоапарат марки «Canon А 470» вартістю 383 гривень, мобільний телефон марки «Doodee х 9» вартістю 1452 гривні, мобільний телефон марки «Lenovo А 760 вартістю 776 гривень, ноутбук «ASUS» вартістю 3850 гривень, ноутбук марки «Sony Vaio» вартістю 2233 гривні, ноутбук марки «Samsung» 1733 гривні. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 10427 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

18 вересня 2017 року приблизно о 11 годині ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_13 , який належить ОСОБА_118 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник на територію домоволодіння де за допомогою сокири віджав металопластикове вікно та проник до вищевказаного домоволодіння. Знаходячись у будинку, ОСОБА_3 , діючи повторно з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав наручний годинник «Спутник престиж», вартість якого не визначена, наручний годинник Orient вартістю 882 гривні, мобільний телефон марки Nomi вартістю 750 гривень , мобільний телефон Nokia х 6 вартістю 483 гривні, мобільний телефон марки Samsung SN-B 350 E вартістю 500 гривень, одну сережку із золота, вартість якої не визначена, ланцюг із срібла плетіння Бісмарк вартістю 142 гривні, каблучку із срібла вартістю 64 гривні. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

18 вересня 2017 року, приблизно о 11 годині ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку № 2 по Роганському тупику м. Харкові, який належить ОСОБА_119 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розбив скло та незаконно проник через вікно на територію домоволодіння. Знаходячись у будинку, ОСОБА_3 , діючи повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав комп`ютерну миш марки «Logitech М 185» вартістю 195 гривень, модем марки «Verizon UMW 190» вартістю 176 гривень, ноутбук марки «Lenovo G 580», вартість якого не встановлена. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 371 гривня.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

18 вересня 2017 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_14 , який належить ОСОБА_120 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розбив скло та незаконно проник на територію домоволодіння. Знаходячись у будинку, ОСОБА_3 , діючи повторно з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав монітор фірми «Philips 224 Е 5 Q НSВ/01 вартістю 1610 гривень. Після чого ОСОБА_3 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

22 вересня 2017 року, у денний час, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_15 , який належить ОСОБА_121 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замку на вхідних дверях незаконно проник на територію домоволодіння. Знаходячись у будинку, ОСОБА_3 , діючи повторно, з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав веб- камеру фірми «SVEN ІС -300» вартістю 93,69 гривень, комп`ютерні навушники фірми «SVEN АР -620» вартістю 38 гривень, ланцюг із срібла вагою 3 грами вартістю 37,32 гривень, монітор фірми «Samsung», системний блок фірми «Samsung», колонки фірми «SVEN 245», медіоконвертер фірми А-GEAR модуль МС 2 W, карта пам`яті 1 ГБ - DDR2, провідну комп`ютерну миш, вартість яких не визначена. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись з викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_121 матеріальну шкоду на загальну суму 169 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

Крім того, 25 вересня 2017 року, близько 01 години, ОСОБА_3 , знаходячись в автомобілі «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_122 , за адресою: м. Харків, 2-й Польовий в`їзд, 10-А, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, з метою особистої наживи, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, взяв належний ОСОБА_122 мобільний телефон марки «S-TELL», моделі «Р780», ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 1123 гривень, який знаходився між водійським та переднім пасажирським сидіннями. Вказаний телефон ОСОБА_3 поклав у ліву кишеню одягненої на ньому куртки, після чого, довів свій злочинний умисел до кінця, з місця скоєння правопорушення втік, скориставшись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_122 матеріальну шкоду на загальну суму 1123 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

Крім того, 27 вересня 2017 року приблизно о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_16 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з квартири належне ОСОБА_123 майно, а саме: телевізор марки «Supra» LED STV-LC1625WL, серійний номер STVL 16250498, вартістю 1500 гривень. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_123 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та пояснив про обставини вчинення злочину так, як викладено вище у даному вироку. Так ОСОБА_3 пояснив, що 11 лютого 2014 року в кафе «Дніпро» в м.Мерефа Харківського району Харківської області таємно вчинив крадіжку телефону з сім-карткою та банківську картку Приватбанку, за допомогою яких в період часу з 13 лютого 2014 року по 19 лютого 2014 року телефонував на номери різних осіб, зазначених в телефонній книжці викраденого телефону, перелік яких повністю визначений в обвинувальному акті, та представляючись іншими особами, повідомляв їм завідомо неправдиву інформацію про перебування їх родичів в лікарні та відділу поліції та просив перерахувати кошти в розмірі 200 гривень на зазначений ним номер банківського рахунку за надання медичної допомоги та вирішення питання про звільнення від відповідальності, отримані таким чином грошові кошти витратив на власні потреби. Крім того, в грудні 2016 року, 17 лютого 2017 року та 29 березня 2017 року вчинив крадіжки чужого майна шляхом пошкодження вікон та проникнення до будинків за обставин та у кількості як зазначено в обвинувальному акті. 05 січня 2017 року, проникнувши до дачного будинку АДРЕСА_4 , заволодів мотоциклом, викотивши його з території домоволодіння. В період з 11 травня 2017 року по 13 травня 2017 року, 25 вересня 2017 року, 12 жовтня 2017 року на території міста Харкова вчинив низку таємних крадіжок майна шляхом проникнення через вікно до будинків громадян за обставин та в кількості як зазначено в обвинувальному акті. Також 25 липня 2017 року та в період часу з 29 серпня 2017 року по 30 серпня 2017 року шляхом віджиму вікон проникнув до будинків АДРЕСА_17 , де таємно викрав майно в кількості як зазначено в обвинувальному акті. Також в період з 13 вересня 2017 року по 22 вересня 2017 на території міста Харкова вчинив низку крадіжок шляхом проникнення через вікна до будинків громадян за обставин як викладено в обвинувальному акті. Крім того 25 вересня 2017 року вчинив крадіжку телефону марки «S-TELL» з салону автомобіля «Volkswagen Passat» за обставин, викладених в обвинувальному акті. Крім того, 27 вересня 2017 року знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_18 таємно викрав телевізор.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій; активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого потерпілим збитку.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та цивільних позовів, відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій; активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд виключає з обсягу обвинувачення зазначений органом досудового розслідування в якості обставини, що обтяжує покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України (обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001013 від 14.05.2017), рецидив злочинів, оскільки наявність у обвинуваченого судимості є кваліфікуючою ознакою складів злочинів, передбачених статтями 185 КК України - вчинення злочинів повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України суд враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, а також ту обставину, що зазначені злочини ОСОБА_3 вчинив будучи особою, яка не мала судимостей, але з урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності вважає необхідним та достатнім призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону. Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України необхідно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів за попереднім вироком, яким у даному випадку є вирок Зміївського районного суду Харківської області від 02 червня 2015 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та зарахувати у строк покарання повністю відбуте покарання за попереднім вироком з 03 грудня 2014 року по 05 грудня 2016 року.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, та вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону без конфіскації майна. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності суд вважає неможливим застосування до нього статті 75 КК України. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні підлягає також засудженню і за сукупністю вироків за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року, за яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, вчинив злочин до постановлення вищезазначеного вироку, за цим вироком призначається за ч.2 ст.289 КК України покарання, яке належить відбувати реально, суд вважає необхідним застосувати ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання і за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків, при цьому застосування ст..71 КК України означає, що покарання, від відбування якого обвинувачений був звільнений на підставі ст.75 КК України і яке він не відбув, тепер має відбуватись ним реально, що не допускає самостійного виконання покарань за ч.2 ст.289 КК України та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року.

Покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, йому належить призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим в виді позбавлення волі з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, відсутністю обтяжуючих покарання обставин, значної кількості епізодів злочинної діяльності та того факту, що обвинувачений судимий за злочини проти власності, - в межах санкцій статей закону більше мінімального розміру. Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, які охоплюються однією частиною та однією статтею КК України, як до постановлення попереднього вироку, так і у період іспитового строку за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка складає 3 роки.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 13 жовтня 2017 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та срок попереднього ув`язнення за цим кримінальним провадженням з 31.03.2017 по 14.04.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_124 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9000 гривень підлягає частковому задоволенню в межах дійсного розміру спричиненої матеріальної шкоди в обсязі обвинувачення на суму 371 гривня. Будь-яких доводів щодо обґрунтування наявності підстав для відшкодування шкоди в іншому розмірі, зокрема в розмірі 9000 гривень, позовна заява не містить.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_125 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 30000 гривень підлягає частковому задоволенню в межах дійсного розміру спричиненої матеріальної шкоди в обсязі обвинувачення на суму 10427 гривень. Будь-яких доводів щодо обґрунтування наявності підстав для відшкодування шкоди в іншому розмірі, зокрема в розмірі 30000 гривень, позовна заява не містить.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_126 в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 12460 гривень підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки наданий потерпілою розрахунок розміру спричиненої шкоди, який містить також витрати щодо ремонту пошкодженого майна, повністю визнається обвинуваченим, а тому не підлягає доказуванню. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_126 в частині відшкодування моральної шкоди на суму 50000 гривень, виходячи з принципів розумності та справедливості, підлягає задоволенню на суму 15000 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_127 в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 70000 гривень підлягає частковому задоволенню в межах дійсного розміру спричиненої матеріальної шкоди на суму 2821 гривня. Будь-яких доводів щодо обгрунтування наявності підстав, зокрема розрахунку розміру спричиненої шкоди, зазначення вартості майна, тощо, для відшкодування шкоди в іншому розмірі позовна заява не містить. Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не містить зазначення щодо вчинення крадіжки грошових коштів потерпілої ОСОБА_128 в сумі 50000 гривень, які просить стягнути потерпіла. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_128 в частині відшкодування моральної шкоди на суму 70000 гривень, виходячи з принципів розумності та справедливості, підлягає задоволенню на суму 20000 гривень.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави, а саме: по проведенню судової товарознавчої експертизи № 5923 від 24.04.2017 в сумі 792 гривні, судової товарознавчої експертизи №5906 від 26.04.2017 в сумі 495 гривень, судової авто-товарознавчої експертизи №3105 від 20.03.2017 в сумі 990 гривень, судової товарознавчої експертизи № 5904 від 24.04.2017 в сумі 99 гривень, судової товарознавчої експертизи № 5907 від 24.04.2017 в сумі 594 гривні, судової товарознавчої експертизи № 2982 від 12.03.2014 в сумі 147,60 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4318 від 05.10.2017 в сумі 593,22 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 1485 від 19.10.2017 в сумі 1360,70 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4692 від 18.10.2017 в сумі 593,22 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4397 від 27.09.2017 в сумі 395,48 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 1403 від 09.10.2017 в сумі 2474 гривні, судової дактилоскопічної експертизи № 1486 від 23.10.2017 в сумі 2474 гривні, судової товарознавчої експертизи № 4657 від 26.10.2017 в сумі 296,61 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4691 від 23.10.2017 в сумі 296,61 гривень, судової товарознавчої експертизи № 808 від 19.02.2018 в сумі 715 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 309 від 22.02.2018 в сумі 2002 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 313 від 23.02.2018 в сумі 2002 гривень, судової товарознавчої експертизи № 809 від 20.02.2018 в сумі 429 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 308 в сумі 2145 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4821 від 31.10.2017 в сумі 296,61 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 307 від 22.02.2018 в сумі 2288 гривень, судової товарознавчої експертизи № 14991/15135-15136 від 17.08.2017 в сумі 198 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 1247 від 04.09.2017 в сумі 2350,30 гривень, судової дактилоскопічної експертизи № 1333 від 21.09.2017 в сумі 3092,50 гривень, судової товарознавчої експертизи № 20311/22254-22270 від 14.11.2017 в сумі 1584 гривні, судової дактилоскопічної експертизи № 1697 від 28.11.2017 в сумі 2721,40 гривень, судової товарознавчої експертизи № 4835 від 25.10.2017 в сумі 296,61 гривень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02 червня 2015 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю відбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02 червня 2015 року.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за сукупністю злочинів за ч.2 ст.190 КК України та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02 червня 2015 року в зв`язку з повним відбуттям покарання.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді трьох років позбавлення волі,

-за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 13 жовтня 2017 року. В строк відбуття покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 31 березня 2017 року по 14 квітня 2017 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2017 року по 14 квітня 2017 року включно та з 13 жовтня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_124 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_124 371 гривню в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_125 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_125 10427 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_126 в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_126 12460 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_126 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_126 15000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_127 в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_127 2821 гривню в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_127 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_127 20000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 32021 гривня 47 копійок.

Речові докази два DVD+R диска з відеозаписом з камер за 17.02.2017, 5 ВЛС зі слідами папілярних узорів та 1 ВЛС зі слідами тканини, DVD+R диск 4,7 гб з відезаписом допиту підозрюваного ОСОБА_3 , DVD+R диск з відеозаписом слідчого експерименту від 26.10.2017, довідку ломбарду ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 18.10.2017, довідку ломбарду ПТ ДОНКРЕДИТ від 13.10.2017, дактилокарту ОСОБА_3 , копії протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 09.08.2017, клопотання про проведення обшуку від 13.09.2017, ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14.09.2017, протокол обшуку від 11.10.2017, протокол допиту свідка ОСОБА_129 , диск з записом допиту ОСОБА_129 , закупівельний акт на мобільний телефон «S-Tell» P780, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - генератор марки «General», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_130 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_107 .

Речовий доказ - мотоцикл моделі X-ROAD 250, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_131 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_108 .

Речовий доказ - плазмовий телевізор марки «Самсунг», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_132 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_109 .

Речові докази ноутбук «Fujitsu», бездротову миш фірми «НР», роутер (модем) «Інтертелеком», вироби із жовтого металу, мобільний телефон фірми Nokia N 76-1, два мобільних телефона фірми Nokia 5250, які знаходяться на зберіганні в ОСОБА_133 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_110 .

Речові докази банківську карту, 6 чеків, мобільний телефон Samsung SGH-X481, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 .

Речові докази флеш карту чорного кольору з написом «Transcend» 4 GB, навушники марки «Acme», дві колонки «Divoom» темного кольору, які знаходяться на зберігання в камері схову Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_134 .

Речові докази три сапачки та металевий предмет довжиною 45 см, які знаходяться на зберіганні в камері схову Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_135 .

Речові докази мобільний телефон Nomi I 502 в корпусі чорного кольору, коробку з-під телефону марки «Номі», які знаходяться на зберіганні в камері схову Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_136 .

Речові докази два дроти та батарею марки «Леново», які знаходяться на зберіганні в камері схову Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_137 .

Речові докази - маску зварювальника чорного кольору, стабілізатор напруги Luxeon VK-1000E релейний, лобзик червоного кольору, дриль синьо-сірого кольору без свердла, кутову шліфувальну машинку червоно-чорно-сірого кольору, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_138 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_139 .

Речові докази пакувальний коробок на мобільний телефон «S-Tell» P780 та фіскальний чек на його придбання, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_140 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_141 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1