гСправа № 179/2062/19 Провадження №1-кп/0187/77/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000582 від 21.11.2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Змагання Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, освіта середня, не працює, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше не судимого.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

06.10.2019 року близько 15-00 години в с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, пройшовши на неогороджену територію дачного домоволодіння, що належить ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_5 , дерев`яні обрізні бруси (сосна), прямокутної форми, в кількості 30 штук, загальною вартістю 8679,60 гривень. Заволодівши викраденим ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток, який згідно з висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/12.1/1310 від 26.11.2019 року становить 8679 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що 06 жовтня 2019 року, близько 15-00 год., знаходячись с. Приют Магдалинівського району пройшов на неогороджену територію дачного домоволодіння по АДРЕСА_2 та таємно викрав дерев`яні бруси в кількості 30 штук. Через деякий час він повернув все крадене потерпілому, претензій до нього відсутні. В скоєному щиро кається, просить строго не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про слухання справи у його відсутність, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували розглянути справу у скороченому провадженні.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинуваченого, дослідив характеризуючи данні обвинувальних актів та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч . 1 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі, підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, але повністю визнав себе винним, щиро розкаювався у скоєному злочині, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення майна, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
З урахуванням обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання відповідно до санкції статті, а саме призначення штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/1310 від 26.11.2019 року в розмірі 628,04 грн необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн на користь держави.
Речовий доказ: дерев`яні обрізні бруси (сосна), прямокутної форми в кількості 25 штук повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 628 04 копійок за проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/1310 від 26.11.2019 року на користь держави.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1