Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/126/19
Провадження № 1-кп/644/507/19
Справа № 644/ 126/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів : головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного судового провадження у кримінальних провадженнях № 0002363 від 22.10.2018 року та № 0002468 від 16.10.2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом поставлено питання щодо доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Прокурорами заявлено про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою прокурором обґрунтована з посиланням на ті обставини, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, обвинувачується в ряді тяжких злочинів та особливо тяжких, крім того обвинувачується у вчиненні цих злочинів у період, коли за іншим кримінальним провадженням до нього вже був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Прокурором вказано, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, не зменшилися на цей час.

В межах обговорення поставленого судом питання, сторона захисту зазначила, що фактичних даних щодо існування на цей час вказаних прокурором ризиків не наведено, можливо змінити запобіжний захід на домашній арешт, при цьому будь-яких аргументів відсутності доцільності тримання обвинуваченого під вартою на цей час не надали, такі доводи грунтуються лише на припущеннях сторони захисту щодо ймовірної належної поведінки обвинуваченого при зміні щодо нього запобіжного заходу на більш м`який.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали провадження, встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Підставою для обрання такої суворої міри запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин

кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілого чи свідка; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, що єтяжкими та особливо тяжкими злочинами.

Ухвалою слідчого судді 04.12.2018 року ОСОБА_7 обрано мірою запобіжного заходу тримання під вартою.Ухвалами колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Харкова продовжено строк тримання під вартою.

Судом встановлено, що на момент затримання ОСОБА_7 не працював і постійного джерела до існування не мав, обвинувачується у вчиненні злочинів тяжких та особливо тяжких під час перебування за іншим кримінальним провадженням на домашньому арешті, що у свою чергу дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі має можливість переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на переконання суду є спроможним забезпечити його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, а тому продовжує щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи підстави для подальшого застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 такого виняткового виду запобіжного заходу, суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про його особу, спростовують доводи захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.

Таким чином, дослідивши наведені аргументи та представлені матеріали, суд приходить до висновку про те, що побоюючись відповідальності за скоєне, обвинувачений ОСОБА_7 може спробувати ухилитися від слідства та суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо нього, при цьому викладені захистом обставини щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого є не підтвердженими.

Відповідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, за якою, розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Перевірка обґрунтованості вказаного обвинувачення потребує на строк, потрібний для її належного проведення, забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 саме таким процесуальним заходом.

Під час обговорення поставленого питання, судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з підстав викладених вище, суд не вбачає на цей час обставин, що вказують на недоцільність тримання обвинуваченого під вартою.

Виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним, з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід щодо обвинуваченого за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, застосований 04.12.2018 року продовжити до 20.02.2020 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27).

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: