Справа № 991/5079/20
Провадження1-кс/991/5233/20
09 липня 2020 року м.Київ
- трикімнатну квартиру, загальною площею 94,5 кв. м., житловою площею 53,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;
- автомобіль TOYOTA YARIS (2014 року випуску), номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ,
із забороною ОСОБА_7 та іншим особам, у володінні (користуванні) яких знаходиться це майно, у тому числі підозрюваній ОСОБА_8 , його відчужувати та іншим чином розпоряджатися.
Представники власника майна адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали, пояснення надали аналогічні тексту клопотання та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Адвокат ОСОБА_3 додатково пояснив, щотрикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 єдине житло ОСОБА_7 , в якому через накладений арешт вона не має можливості зареєструватись.Підозрювана ОСОБА_8 не має у власності майна, на яке можна накласти арешт.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків
Правовою підставою накладення арешту на майно слідчий суддя зазначив, що таке майно може бути предметом конфіскації або відшкодування шкоди.
Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду зазначена ухвала слідчого судді від 13.03.2018 залишена в силі та встановлено, що майно ОСОБА_7 (квартира та автомобіль) можуть стати предметом спеціальної конфіскації. Тобто Судом встановлено правову підставу для накладення арешту на майно як п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України. А тому слідчий суддя відхиляє заперечення адвокатів з приводу невідповідності санкцій інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які не передбачають конфіскацію майна як вид покарання, правовій підставі накладення арешту на майно ОСОБА_7 , оскільки це вже було предметом розгляду колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт накладається в тому числі на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК (ч. 4 ст. 170 КПК). У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно (ч. 2 ст. 96-2 КК).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено у судовому засіданні та вбачається із фактичних обставин справи, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона своїми умисними діями, які виразились в участі у злочинній організації з метою вчинення тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК, а також у тому, що вона своїми умисними діями, які виразились у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене злочинною організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК.
Органом досудового розслідування встановлено, що внаслідок незаконних дій членів злочинної організації, за період участі у ній ОСОБА_8 на посаді виконувача обов`язків начальника ДПІ у Святошинському районі м. Києва, «програмними» підприємствами «податковими ямами», які перебували на обліку в ДПІ в структурі ДПА (ДПС, ГУ Міндоходів) в місті Києві, безпідставно сформовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість, якими підтверджено незаконно використаний суб`єктами господарювання реального сектору економіки податковий кредит (у них розрізі районних податкових органів за місцем реєстрації «податкових ям») з подальшим спричиненням державі збитків у вигляді ненадходження податків до бюджету на суму 502 390 740 грн.
Відповідно до вимог ст. 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна за умови вчинення злочину у випадках, передбачених в Особливій частині КК. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна (п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК).
ОСОБА_10 є дочкою підозрюваної ОСОБА_8 та є власницею арештованого майна:
- квартири загальною площею 94,5 кв. м., житловою площею 53,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;
- автомобіля TOYOTA YARIS (2014 року випуску), номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Як зазначає адвокат ОСОБА_3 у клопотанні, квартира на АДРЕСА_2 набута ОСОБА_7 13 квітня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу, а 19 лютого 2015 року нею був придбаний автомобіль Toyota Yaris. В той же час сторона захисту наполягає, що вказані об`єкти майна були набуті ОСОБА_7 самостійно в результаті доходів від власної трудової діяльності. На підтвердження чого, окрім іншого, надано копію трудової книжки ОСОБА_7 та копію договору банківського вкладу від 14.03.2012.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків
Із наданих адвокатом документів вбачається, що ОСОБА_7 у 2010 році працювала секретарем-ресепшиністом, у 2011-2012 роках працювала головним державним податковим інспектором сектору громадських зв`язків відділу масово роз`яснювальної роботи та звернень громадян, а з 01.03.2013 прийнята на посаду менеджера з реклами в ТОВ «Ін Моушн». Договір банківського строкового вкладу «Елітний», згідно якого 14.03.2012 ОСОБА_11 внесла на депозитний рахунок 350 000 доларів США.
Оцінюючи у сукупності надані докази, приймаючи до уваги джерело доходів ОСОБА_7 у період до та на момент придбання у власність квартири та автомобіля і укладення депозитного договору, вік ОСОБА_12 на момент набуття право власності, а також враховуючи період вчинення інкримінованих підозрюваній ОСОБА_8 злочинів (січень-травень 2013 року), слідчий суддя приходить до висновків, що є підстави вважати, що вищевказані об`єкти були набуті саме підозрюваною внаслідок її протиправної діяльності, а право власності на вказане майно зареєстроване за донькою з метою його приховування та створення видимості легального походження.
Одночасно із цим слідчий суддя зауважує, що питання щодо застосування спеціальної конфіскації є виключною дискрецією суду у випадку розгляду справи по суті та ухвалення обвинувального вироку. У зв`язку з тим, що слідчий суддя на цій стадії досудового розслідування, в силу вимог КПК України, позбавлений можливості надати оцінку доказам шляхом їх безпосереднього дослідження у судовому засіданні, питання щодо належності та допустимості доказів вирішується виключно судом при розгляді справи по суті. А тому суд, при вирішенні питання про застосування норми спеціальної конфіскації повинен буде дослідити і питання набуття майна у власність ОСОБА_7 .
А тому, приймаючи до уваги вищезазначене, а також те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні дотепер не завершено та арештоване майно може бути предметом спеціальної конфіскації, оскільки є достатні підстави вважати що воно набуто у власність внаслідок вчинення злочинів ОСОБА_8 , то застосування заходу забезпечення кримінального провадження на цей час є актуальними та доцільними, а скасування арешту майна може призвести до негативних наслідків, в тому числі його відчуження та неможливості виконання судового рішення в частині спеціальної конфіскації (у випадку його ухвалення).
Інші питання, які піднімають у клопотанні адвокати, щодо підстав накладення арешту на майно, вже були предметом розгляду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, що знайшло своє відображення в ухвалі 22 січня 2020 року.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту майна, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1