Справа №162/181/19
Номер провадження 1-кс/162/172/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року смт.Любешів

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
старшого слідчого СВ Любешівського ВП
Камінь-Каширського ВП ГУНП
у Волинській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000022 від 15 лютого 2019 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, про арешт майна,-
встановив:
В поданому до Любешівського районного суду клопотанні старший слідчий СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони на її відчуження та розпорядження.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділення Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000022 від 15 лютого 2019 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 лютого 2019 року, близько 00 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , діючи зі спільним злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у кімнаті житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом обману, який виражався у повідомленні неправдивої інформації з приводу виконання робіт по розмитненню автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 4000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют становить 110 280 гривень, не маючи при цьому в момент їх отримання наміру розмитнювати вказаний транспортний засіб та повертати гроші, чим заподіяли останньому майнову шкоду.

Також, ОСОБА_5 04 лютого 2019 року, близько 01 години, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , діючи зі спільним злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, перебуваючи на подвір`ї житлового будинку в АДРЕСА_2 , шляхом обману, який виражався у повідомленні неправдивої інформації з приводу виконання робіт по розмитненню автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 володільцем якого є ОСОБА_7 , повторно незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом не маючи при цьому наміру його розмитнювати чи повертати, чим заподіяли останньому майнову шкоду, яка складає 59646 гривень 47 копійок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289Кримінального кодексу України, як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 03 червня 2020 року, в порядку передбаченому КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності.

Санкцією ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна підозрюваного ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказане вище, з метою запобігання можливості відчуження ОСОБА_5 вказаної квартири, для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладення арешту на майно, а тому старший слідчий просить задоволити подане ним клопотання.

Прокурор Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судовому засіданні, кожен окремо, підтримали подане клопотання та просили його задовольнити з підстав викладених в самому клопотанні. Прокурор ОСОБА_3 вказав, що наявні усі підстави для накладення арешту на вказане майно.

Володільці вилученого майна ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття підозрюваного, іншого власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку прокурора, вислухавши доводи та пояснення старшого слідчого СВ, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 131 КПК України визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, згідно з вимогами ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, ОСОБА_5 03 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України. Санкцією ч.2 ст. 289 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №189129813 встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності.
Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, що підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, як того вимагає п.3 ч.2 ст.170 КПК України, можливо накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Старший слідчий у клопотанні просить слідчого суддю заборонити підозрюваному ОСОБА_5 відчужувати та будь-яким чином розпоряджатися майном.

Заборона відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном є забезпечення неможливості особі у власності якої перебуває майно його передачі.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Накладенням арешту на майно шляхом заборони на його відчуження та розпорядження, є допустимим та співмірним обмеженням під час кримінального провадження.

Слідчий суддя роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для досягнення якої накладається арешт сторони кримінального провадження мають право звернутися із заявою про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000022 від 15 лютого 2019 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, про арешт майна задовольнити повністю.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на праві спільної сумісної власності, шляхом заборони на її відчуження та розпорядження.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 22 червня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1