Справа № 576/574/20
Провадження № 1-кп/576/171/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), на підставі частини першої статті 49 КК України, п.3-1 ч.1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України),-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 02.01.2013 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 2 січня 2013 року, у період часу з 04 год. по 07 год., невідома особа, знаходячись у кімнаті № 522 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що мешканці кімнати сплять, таємно викрала мобільний телефон «NOKIA Х2-00», що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В результаті крадіжки ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків на суму 690 грн. Під час досудового слідства встановити особу, яка скоїла зазначене кримінальне правопорушення не виявилось можливим, у зв`язку з чим відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, ч.1 ст.49 КК України просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судове засідання прокурор не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013 слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що 03.01.2013 року до ЄРДР було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 , про те, що ніч на 2 січня 2013 року , у період часу з 04 год. по 07 год., невідома особа, знаходячись у кімнаті № 522 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що мешканці кімнати сплять, таємно викрала мобільний телефон «NOKIA Х2-00», що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В результаті крадіжки ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків на суму 850 грн. Попередня правова кваліфікація: ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор просив закрити вказане кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

В даному випадку, злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного злочину згідно ст.49 КК України становлять п`ять років.

Тобто, формально існують підстави для застосування п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В той же час, закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9,25 КПК України.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, слідчий встановив, однак не перевірив причетність до скоєння даного кримінального правопорушення конкретно встановленої особи, яка безпосередньо продала викрадений телефон свідку ОСОБА_4 . Зокрема в матеріалах кримінального провадження мається лист ТОВ «Нова пошта», згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 дійсно 25.02.2013 отримав вантаж від ОСОБА_5 і як вбачається з показів свідка ОСОБА_4 саме у даної особи він придбав викрадений у ОСОБА_3 мобільний телефон. Водночас слідчий не вчинив жодних дій на встановлення причетності ОСОБА_5 до крадіжки мобільного телефону.

Слідчий суддя зазначає, що положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Таким чином згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

У п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий не встановлював причетність до скоєння вказаного злочину ОСОБА_5 , не встановлено місце знаходження цієї особи та не з`ясовано питання та обставини його можливого ухилення/не ухилення від слідства, вчинення інших кримінальних правопорушень, що в свою чергу, з врахуванням приписів ст. 49 КК України, не дає можливості стверджувати, що закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України обов`язкових підстав закриття кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013. Не встановлення місця знаходження особи та як наслідок не можливість перевірити її причетність до скоєння злочину та в подальшому пред`явлення їй підозри не може підмінятися поняттям «не встановлення особи», тому клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.1, п.1-1 ч.2, ч.4, ч.10 ст.284 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

Після набрання ухвали законної сили повернути прокурору матеріали кримінального провадження №0000008 від 02.01.2013.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1