Справа № 952/2/20
Провадження № 1-кс/952/9/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2020 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
розглянувши матеріали клопотання начальника СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2020 року начальник СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, у провадженні СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 01.01.2020, близько 22:00, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи разом з ОСОБА_8 поблизу двохповерхового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, спонукаємі злістю до останнього, розпочали тривале побиття потерпілого, в процесі якого умисно заподіяли ОСОБА_9 , неконтрольовані ними по силі та місцям тіла утому числі по голові численні удари кулаками рук, та ногами, чим заподіяли потерпілому, згідно з висновком Красноградської ЦРЛ від 02.02.2020 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, інтракраніальної гематоми. В наслідок вказаних тілесних ушкоджень стан потерпілого тяжкий, відсутня свідомість.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вважали необхідними для завершення злочину до кінця, останні з місця злочину зникли, залишивши ОСОБА_9 на землі, біля вказаного двохповерхового будинку.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України .
02.01.2020 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
03.01.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 (десяти) років, вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства до потерпілого. В даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також слідчий вважає, що оскільки підозрюваний ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті з потерпілим та свідками, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілого та свідків, які викривають його у вчиненні даного злочину. В даному випадку існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з посиланням на вищевказані обставини, зазначивши також, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись на те, що він не має намірів переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 проти задоволення клопотання також заперечував, зазначивши, що ризики не доведені, у підозрюваного є постійне місце проживання, тому просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 37 Конвенції про права дитини, арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного;
обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4 ) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Даний злочин відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується наданими суду доказами: протоколом огляду місця події від 02.01.2020, протоколом огляду місця події від 02.01.2020 під час якого виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_4 на яких маються сліди вчинення кримінального правопорушення - злочину, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину від 03.01.2020, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, так як при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 (десяти) років та відповідно є тяжким злочином із застосуванням насильства до потерпілого, що свідчить про те, що ОСОБА_4 схильний до ведення злочинного способу життя та виявляє підвищену соціальну небезпеку.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України врахована наявність ризиків передбачених вищевказаними пунктами ст. 177 КПК України і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до п. 175 справи «Ничепорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 П. 175 суд зауважив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання.

Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium №40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобіганню вчинення подальших порушень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (п. 139 рішення ЄСПЛ від 22.05.2012 у справі «Ідалов проти Російської Федерації», рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993, серія А, № 254-А, пункт 30.)

В силу ч.2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризиків, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу.
Таким чином слідчий суддя вважає, що подане клопотання слідчого достатньо мотивоване та підлягає задоволенню.
В силу вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376,492 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 години 10 хвилин 02 січня 2020 року.
Термін дії ухвали до 16 години 10 хвилин 01 березня 2020 року.
Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до установи виконання покарань.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1