ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/506/20 Справа № 711/2688/20 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 15.04.2020 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ухвалі суд указав, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду. Зазначає, що при вирішенні питання судом про застосування до нього умовно-дострокового звільнення не враховано, що він визнав свою вину, приймає активну участь в безоплатних роботах благоустрою установи та в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Навчання» і отримав професію «Електрогазозварювальника ІІІ розряду», «релігія - духовне відродження нації», виконує громадські доручення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом характеристики засудженого ОСОБА_7 від 21.04.2020 року, затвердженої в.о.начальника установи начальника арештного дому Черкаської ВК - 62 ОСОБА_10 , згідно з якою за даною справою ОСОБА_7 засуджений 03.04.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 389, ч.3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку: 03.04.2018. Кінець строку: 03.04.2021.

Під час утримання в ДУ «Київський СІЗО» порушень вимог режиму утримання не допускав. В Черкаській ВК № 62 відбуває покарання з 23.05.2018 року. За час перебування в установі характеризується посередньо. Встановлених правил поведінки та розкладу дня установи дотримується лише під контролем персоналу установи. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має 4 стягнення, 3 з яких на даний час погашені у встановленому законом порядку, 1 стягнення знято в установленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує не завжди, належні висновки для себе робить не завжди. Засуджений був працевлаштований в майстерні установи. Змінне завдання виконував під контролем персоналу. За результатами роботи був 1 раз заохочений правами начальника установи. За відсутності обсягів виробництва був виключений з рознарядок виводу засуджених на промислову зону. Участі в роботах по благоустрою відділення та установи не приймає, веде пристосовницький спосіб життя.

23.04.2019 року засіданням адміністративної комісії установи відмовлено у зміні умов тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації як засудженому, який не стає на шлях виправлення.

11.10.2019 року засіданням адміністративної комісії установи відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як засудженому, який не став на шлях виправлення.

08.04.2020 року адміністративною комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст. 81 КК України, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Таким чином, твердження апелянта щодо досягнення мети покарання, колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу. Посилання засудженого на стан здоров`я, про що він зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає таким, яке може істотно вплинути на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної мінімальної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :