ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/2516/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1849/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора, продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів до 16 квітня 2020 року включно, з визначенням розміру застави відповідно до ухвали слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 21.11.2019 року.
Не погодившись з ухвалою суду,обвинувачена ОСОБА_6 через канцелярію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно неї запобіжний захід непов`язаний з позбавленням волі. Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою суд не в повній мірі врахував, що обвинувачена має малолітніх дітей, позитивну характеристику за місцем проживання, страждає на гепатит С, співпрацювала зі слідством, не переховувалася від правоохоронних органів, з`являлася за першим викликом до них, визнала вину в повному обсязі, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілих.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, раніше судима за вчинення аналогічних злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні злочину в період дії запобіжного заходу - домашнього арешту, розлучена, офіційно непрацевлаштована, без постійного джерела доходу. Наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та малолітніх дітей не зможе повністю усунути ризики втечі за умови можливої перспективи призначення покарання за вказані злочини, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
З огляду на зазначені для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи щодо стану здоров`я не спростовують правильність рішення суду, оскільки до апеляційної скарги не додано даних про захворювання, які перешкоджають або унеможливлюють перебування обвинуваченої під вартою. Більш того, колегія суддів роз`яснює обвинуваченій про те, що вона не позбавлена процесуальної можливості заявити клопотання про проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення наявності або відсутності хвороби, яка перешкоджає подальшому перебуванню в умовах слідчого ізолятору.
Колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченій ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді