Справа № 753/6710/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1318/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 187 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001183 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26.12.2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16.11.2004 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту; 07.07.2005 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 02.10.2007 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком покарання 9 місяців 13 днів; 02.09.2008 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, 12.03.2012 року звільненогоумовно-достроково з невідбутим строком покарання 4 місяці 9 днів; 27.06.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 06.02.2015 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасовано та обвинуваченого було направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, 28.12.2018 року звільненого з Коростенської ВК №71 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1 573 (одну тисячу п`ятсот сімдесят три) грн. за проведення судових експертиз.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, 17.02.2019 року близько о 02 години 09 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись разом зі своєю знайомою на ім`я Юлія поблизу будинку № 113 по вул. Тростянецькій у м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка слідувала до місця свого проживання та зупинилась для того, щоб привітатись із Юлією. Під час нетривалої розмови ОСОБА_10 попросив у ОСОБА_11 її мобільний телефон марки «LG» G3S (D724) для того, щоб позвонити, та скориставшись ним повернув його останній. Після цього дівчина на ім`я ОСОБА_12 пішла у невідомому напрямку, а ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_11 провести її дододому, на що остання відмовилася та направилася до місця свого проживання. ОСОБА_10 в свою чергу направився за нею та наздогнавши її повторно попросив мобільний телефон для того, щоб подзвонити. Після отримання від ОСОБА_11 її мобільного телефону «LG» G3S (D724) і здійснення телефонної розмови, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, 17.02.2019 року приблизно о 02 годині 34 хвилини, знаходячись поблизу будинку № 113 по вул. Тростянецькій у м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та покращення свого матеріального становища, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, утримуючи при собі вище вказаний мобільний телефон Бурлаки В.Г. «LG» G3S (D724), ІМЕІ(1): НОМЕР_1 , ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , вартістю 1 366 грн. 67 коп., в якому знаходились карта пам`яті «Adata» 16 Gb, вартістю 130 грн., сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» абонентський номер НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої перебувало 25 грн., в силіконовому чохлі та із захисним склом, які матеріальної цінності не становлять, поклав його до правої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений, не маючи наміру повертати його потерпілій.

На законну вимогу ОСОБА_11 повернути їй мобільний телефон, ОСОБА_10 відповів відмовою, та з метою подолання можливого опору з боку потерпілої, дістав з лівої зовнішньої кишені куртки, в яку він був одягнений, заздалегідь заготовлений для полегшення вчинення злочину розкладний чотирьохпредметний кишеньковий ніж господарсько-побутового призначення та оголивши його лезо, почав наближатися до ОСОБА_11 із словами «Ти досі не зрозуміла, що трапилося. Зараз будемо розмовляти по-іншому».

Потерпіла ОСОБА_11 , побачивши продемонстрований ОСОБА_7 ніж, та сприйнявши його слова і дії, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, почала втікати із місця події, а ОСОБА_10 , заволодівши зазначеним мобільним телефоном, покинув місце пригоди у протилежному напрямку, отримавши реальну можливість розпорядитись майном яким незаконно заволодів, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1 521 грн. 67 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що його дії були неправильно кваліфіковані і йому призначено занадто суворе покарання. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що коли він просив телефон, він не вчиняв по відношенню до потерпілої ні психологічного, ні фізичного тиску, що підтверджено в її показаннях. Також він не згоден з висновками щодо того, що він покращив свій матеріальний стан, так як він відповідав на телефонні дзвінки, які надходили на зазначений телефон, та домовився, що поверне його неушкодженим, що може підтвердити свідок-поліцейський.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну оцінку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується доказами, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 17 лютого 2019 року повертаючись додому зустріла свою знайому ОСОБА_13 , яка стояла з обвинуваченим та про щось розмовляли, до яких підійшла для того, щоб привітатися. В ході розмови ОСОБА_7 попросив у неї мобільний телефон, для того, щоб комусь зателефонувати, який незабаром повернув. Після цього ОСОБА_12 покинула їх, і вона також направилась додому. ОСОБА_7 запропонував провести її, однак вона відмовилась. Прямуючи у бік місця свого проживання її наздогнав ОСОБА_7 та знову попросив зателефонувати, однак цього разу після здійснення дзвінка поклав телефон до кишені свої куртки. Коли вона попросила повернути їй телефон, обвинувачений дістав із кишені ніж, оголив його лезо, та почав наближатися до неї із словами: "Ти досі не зрозуміла, що трапилося. Зараз будемо розмовляти по-іншому". Розцінюючи погрози та дії ОСОБА_7 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, дуже сильно злякавшись, вона почала бігти додому, звідки і викликала працівників поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_14 який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції м. Києва. 17 лютого 2019 року близько 3-ї години ночі отримав повідомлення про розбійний напад. Прибувши на місце злочину, він разом з колегами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з`ясували обставини вчинення злочину. Потерпіла повідомила номер телефону, яким заволодів зловмисник. Здійснивши дзвінок за вказаним номером було встановлено зв`язок із обвинуваченим. який перебував у стані алкогольного сп`яніння та виражався нецензурною лайкою. В подальшому в ході опрацювання території, прилеглої до місця вчинення злочину було виявлено обвинуваченого, який вів себе підозріло та, побачивши працівників поліції, намагалася втекти в сторону парку. Під час зупинки та поверхневого огляду останнього було виявлено мобільний телефон марки "LG" та складний ніж, після чого було викликано слідчо-оперативну групу, яка вказані предмети у обвинуваченого вилучила. Телефон, яким незаконно заволодів ОСОБА_7 знаходився у кишені нижніх штанів у яких був одягнений останній, так як на ньому було дві пари штанів, джинси та спортивні штани.

- показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 які надали показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_14 ;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні суду першої інтонації показав, що працює в охоронній службі Шериф". 17 лютого 2019 року він разом із своїм колегою ОСОБА_18 перебували на добовому чергуванні та були зупинені працівниками патрульної поліції для участі в якості понятих у слідчій дії. У їх присутності у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон та ніж. Зі слів працівників поліції цим мобільним телефоном затриманий заволодів, використовуючи вилучений ніж.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 лютого 2019 року (т. 1 а.п. 151), з якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що 17 лютого 2019 року близько 03 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, вул. Волго Донська, 74, наглядно знайомий під погрозою предмету зовні схожого на ніж відкрито заволодів мобільним телефоном марки "LG";

- протоколом огляду місця події та додатків до нього від 17 лютого 2019 року (т.1 а.п. 152-167) з якого вбачається, що під час огляду ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 113, біля будинку № 111 виявлено потерпілу ОСОБА_11 яка повідомила, що на цьому місці невідомий чоловік заволодів її мобільним телефоном, при цьому погрожуючи ножем;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17 лютого 2019 року (т. 1 а.п. 168-174) та відеозаписів вказаної дії (т.1 а.п.212,213) з яких встановлено, що 17 лютого 2019 року близько 04.25 год. на перехресті вулиць Ялтинської та Сормовської у м. Києві було затримано ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Під час особистого обшуку у присутності понятих у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено три мобільні телефони, два телефони "Нокіа" та один телефон "LG" у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора з номером НОМЕР_3 . Крім цього було виявлено та вилучено складний ніж;

- протоколами огляду речей від 25 лютого 2019 року (т. 1 а.п. 176-179) та від 07 березня 2019 року (т.1 а.п. 180-183) з яких вбачається, що слідчими Дарницького УП ГУНП в м. Києві були оглянути речі, які було вилучено під час затримання ОСОБА_19 , а саме мобільний телефон "LG" та предмет схожий на ніж;

- протоколами огляду речей від 20 березня 2019 року (т. 1 а.п. 184-188), від 22 березня 2019 року (т.1 а.п. 189), від 22 березня 2019 року (т. 1 а.п. 190), та від 25 березня 2019 року (т.1 а.п. 191), з яких вбачається, що слідчими Дарницького УП ГУНП в м. Києві були оглянуті: аудіозапис розмови заявниці ОСОБА_11 по спеціальній лінії "102", відеозапис слідчого експерименту від 15 березня 2019 року за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 113, відеозапис затримання підозрюваного ОСОБА_7 і його особистий обшук від 17 лютого 2019 року та відеозапис з нагрудної камери патрульних поліцейських з місця затримання та особистого обшуку ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 березня 2019 року (т. 1 а.п. 192-194) з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 на запитання слідчого чи впізнає вона когось з осіб, зображених на фотознімках, заявила, що впізнає особу, яка зображена на фото № 2, як ту, яка 17 лютого 2019 року вчинила на неї розбійний напад. На фотознімку №2 зображений ОСОБА_7 ;

- протоколом слідчого експерименту від 15 березня 2019 року (т. 1 а.п. 195-197) та відеозаписом вказаної слідчої дії (т.1 а.п.212) з якого вбачається, що 15 березня 2019 року, потерпіла ОСОБА_11 розповіла про перебіг подій, які мали місце 17 лютого 2019 року, та на місці показала, як все відбувалося, зокрема ОСОБА_11 вказала місце де обвинувачений попросив у неї телефон для того, щоб подзвонити, однак після здійснення дзвінка поклав телефон до кишені своєї куртки. Коли вона попросила повернути телефон обвинувачений дістав із кишені ніж, та зазначив, що телефон повертати не буде. Побачивши ніж вона дуже сильно злякавшись за своє життя та здоров`я почала бігти додому;

- висновком експерта № 13-1/360 від 22 лютого 2019 року (т.1 а.п. 200-203), з якого встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону "LG" G3S (D724), станом на 17 лютого 2019 року могла становити 1366 гривень 67 копійок.

Вказані докази правомірно визнані судом першої інстанції належними та допустимими, оскільки вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження та повністю узгоджуються між собою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Посилання обвинуваченого на те, що його дії не правильно кваліфіковані, оскільки він не мав наміру незаконно заволодіти телефоном потерпілої ОСОБА_11 не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.187 КК України розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь якій формі / словами, жестами, демонстрацією зброї / бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілої дійсно таке враження склалося. Таким чином, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Судом першої інстанції встановлено, що потерпіла сприйняла погрозу як реальну, а підстав не брати до уваги її показання у суду не було.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 ні психологічного, ні фізичного тиску, а демонструючи ніж останній лише хотів показати що буває, коли незнайомій особі віддають своє майно є безпідставними, оскільки коли потерпіла попросила повернути телефон, обвинувачений дістав із кишені ніж, оголив його лезо та почав наближатися до неї, що само по собі є погрозою застосування відповідного насильства.

При цьому, ОСОБА_7 не обмежився лише вказаними діями, а для того, щоб потерпіла до кінця зрозуміла та усвідомила справжність його намірів сказав наступну фразу:"Ти досі не зрозуміла, що трапилося. Зараз будемо розмовляти по-іншому", що не залишає жодних сумнівів, що вказаний комплексумисних дій, вчинених ОСОБА_20 , є погрозою застосуванння насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої.

Твердження обвинуваченого про те, що він мав намір повернути телефон потерпілій ОСОБА_11 , колегія суддів сприймає критично, оскільки коли обвинувачений побачив працівників поліції, то почав тікати. При цьому, телефон потерпілої ОСОБА_11 був захований у кишені нижніх штанів, у які був одягнений обвинувачений.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на призначення йому судом занадто суворого покарання, колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатране перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, не працює,раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та вчинив новий умисний, корисливий, насильницький злочин проти власності, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано не визнав, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання останнього.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищенаведених доказів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи також той факт, що новий злочин обвинувачений вчинив менш чим через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що судом першої інстанції йому правильно призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України. Свої висновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченому ОСОБА_19 покарання справедливим та достатнім для його виправлення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому відсутні підставі для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення; обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4