Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3717/18
Провадження №: 1-кп/332/23/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2020 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 22.11.2005 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років;

- 03.10.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області ч. 1 ст. 345, 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 11 місяців 10 днів. Звільнився 05.01.2012 у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

- 03.07.2012 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 04.10.2012 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць;

- 04.12.2012 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч.1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Звільнився 18.06.2014 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року, приблизно о 03-59 годині, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження та по якому постановлено вирок Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 09.04.2019 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між особою, прибули на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , та шляхом підйому каналізаційної кришки, проникли до підземної кабельної каналізації, де в подальшому ОСОБА_14 відірвавши від мережі один кінець мідного кабелю зв`язку ТПП 300x2x0,4 разом з ОСОБА_15 , витягли з підземної кабельної каналізації вказаний кабель, довжиною 37 метрів, який намагалися викрасти. Однак ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були затримані працівниками поліції на місці скоєння злочину.
Таким чином, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення кабелю зв`язку ТПП 300x2x0,4, що належить ТОВ «Укртелеком», вартість якого складає 15406,18 грн., але з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили всіх дій, які вважали для доведення злочину до кінця.

09 вересня 2018 року, приблизно о 13-30 годині, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи у кухні кватири 11 будинку АДРЕСА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном та з метою власного збагачення за рахунок протиправного вилучення чужого майна, ОСОБА_13 , шляхом ривку, зі столу відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Егgо» моделі «В500» в корпусі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайфселл», які матеріальної цінності не представляють, та флеш- накопичувачем micro-SD, які належать потерпілому ОСОБА_16 та загальна вартість яких, згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 10-1230 від 19.09.2018, складає 1100 гривень.

Потерпілий ОСОБА_16 , діючи з метою припинення протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись у вищезазначеній квартирі, схопив ОСОБА_13 за комір верхнього одягу, при цьому висунув вимогу припинити протиправні дії та повернути незаконно викрадене майно.

В той же час, ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , не припинили активні дії, спрямовані на доведення злочину до кінця, хоча мали на те реальну можливість, а навпаки, діючи умисно, з корисливих мотивів продовжили свої злочинні дії, направлені на утримання викраденого майна і, застосовуючи насильство небезпечне для життя особи, яка зазнала нападу, не бажаючи виконати законні вимоги власника майна, з метою подолання волі потерпілого до спротиву, почали наносити удари руками та ногами у різні частини тіла ОСОБА_16 .

Під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , дії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , були помічені користувачем зазначеної квартири ОСОБА_17 , який висунув вимогу припинити незаконні дії та залишити квартиру, на що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи проти волі ОСОБА_16 , із застосуванням відносно останнього фізичної сили, виштовхали його з квартири та перемістили на відкриту ділянку місцевості, розташовану перед входом у під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_5 , де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_16 , продовжили наносити удари руками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок потерпілого.

Через деякий час, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_16 тимчасово втратив волю до спротиву та залишився лежати на вказаній ділянці місцевості, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в свою чергу, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою між собою, направились в бік будинку АДРЕСА_4 разом із викраденим майном. Після цього, потерпілий ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебувають в його полі зору та він може їх наздогнати, підійнявся та почав переслідувати останніх, з метою припинення їх протиправних дій.

В той же час, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи за попередньою змовою між собою, з метою доведення злочину до кінця, знаходячись біля трамвайної колії, навпроти будинку № 46 по вулиці Павлокічкаська в місті Запоріжжя, продовжили наносити удари руками та ногами у різні частини тіла ОСОБА_16 , кидали підшуканими на місці злочину камінням у потерпілого. Після цього, ОСОБА_13 за допомогою раніше підшуканого ним предмету схожого на ніж, завдав останньому один удар в область правої нижньої частини тулубу, у зв`язку з чим останній припинив супротив, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 безперешкодно зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_16 були спричинені тілесні ушкодження, а саме: рана в правій клубовій ділянці, яка згідно висновку експерта № 1203 від 24.09.2018 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також забої та садна м`яких тканин голови, верхніх і нижніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою провину щодо інкримінованого обвинувачення за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив наступне: 12 грудня 2017 року у нічній час він разом із ОСОБА_18 , будучі біля будинку АДРЕСА_4 , піднявши каналізаційну кришку, проникли до підземної кабельної каналізації, звідки намагались викрасти біля 40 метрів мідного кабелю, однак не завершили задумане через їх затримання працівниками поліції. Щиро кається у скоєному.
Від представника потерпілого ПАТ «Укртелеком» надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити заявлений позов щодо відшкодування матеріальних збитків.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_14 не оспорює всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство відносно нього у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою провину щодо інкримінованого обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України визнав частково, суду пояснив наступне: 9 вересня 2018 року в ранковий час він перебував у кафе «Трактир» разом із ОСОБА_19 . До них підійшов потерпілий ОСОБА_20 , з яким він раніше не був знайомий. Розмовляли, відпочивали. ОСОБА_21 запропонував ОСОБА_22 зіграти в нарди. Він від них відходив, потім від ОСОБА_23 дізнався, що останній виграв у ОСОБА_21 в нарди мобільний телефон, який забрав собі. Він із ОСОБА_24 відходили до знайомого. Через деякий час ОСОБА_25 зателефонував хлопець на ім`я ОСОБА_26 та повідомив, що на них біля «Трактиру» чекає ОСОБА_27 . Вони повернулись. Потерпілий прохав викупити у них свій телефон за поразку за 400 грн. та запропонував поїхати до знайомого потерпілого з цією метою. ОСОБА_22 попрохав його з ними поїхати. Він погодився. На трамваї вони приїхали до будинку по вул. Компресорній, разом зайшли до квартири на першому поверсі на кухню, де жив друг потерпілого. ОСОБА_21 був на підпитку, пропонував випити. Вони відмовились. Оскільки батарея телефону була розряджена, телефон поставили на підзарядку. Через незначний час ОСОБА_21 намагався комусь дзвонити по гроші, імітував дзвінки, тягнув час. ОСОБА_22 не витримав це, забрав зі столу телефон, та повідомив потерпілому що вони уходять. Він пішов слідом за ОСОБА_28 . Потерпілий почав його хапати за одяг, махати руками, нецензурно лаятись та казати що він його вб`є. Він намагався заспокоїти потерпілого, однак той ставав ще більш агресивним. Хазяїн квартири попрохав їх піти з квартири з`ясовувати свої відносини на вулиці. У під`їзді, виходячи на вулицю, потерпілий продовжував тримати його за одяг та погрожуючи лаятись. Вийшовши з під`їзду, він намагався відчепитись від рук потерпілого, в результаті чого, удвох впали на землю із потерпілим, він, сидячи на потерпілому, коліном прижав його до землі та намагався відчепити руки останнього від свого одягу. Потерпілий продовжував його ображати, почав плюватись. При чому за телефон потерпілий нічого не казав. ОСОБА_22 , який підійшов до них, допоміг відчепити потерпілого, після чого він із ОСОБА_24 попрямували у бік виходу із двору на вулицю. Через невеликий проміжок часу потерпілий їх наздогнав, був агресивно налаштований, висловлював погрози та образи. Його дістала поведінка потерпілого, від чого він кулаком правої руки вдарив потерпілого у район брові. Потерпілий від цього присів, а він з ОСОБА_22 пішли у бік вул. Історичній, де біля гуртожитку були затримані працівниками поліції. Крім одного удару у брів, він жодних ударів потерпілому ОСОБА_21 не наносив. Не бачив щоб ОСОБА_22 бив потерпілого. Винним себе вважає за те, що вдарив потерпілого, який його спровокував.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою провину щодо інкримінованого обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України визнав частково, суду пояснив наступне: 9 вересня 2018 року в ранковий час він перебував у кафе «Трактир» разом із ОСОБА_29 . До них підійшов потерпілий ОСОБА_20 , з яким вони спілкувались. Потерпілий хвалився що сидів у тюрмі, демонстрував наколки. Запропонував зіграти у нарди. Грали біля «Трактиру» на вулиці на гроші. Потерпілий поставив на кон свій мобільний телефон через брак коштів. Програв. З цих підстав він забрав телефон ОСОБА_21 та разом із ОСОБА_30 пішли до товариша. Через деякий час йому зателефонував приятель ОСОБА_26 та повідомив, що на нього біля «Трактиру» чекає ОСОБА_27 . Він із ОСОБА_30 повернулись. Потерпілий прохав викупити у нього свій телефон за поразку за 400 грн. та запропонував поїхати до свого знайомого з цією метою. На трамваї вони приїхали до будинку по вул. Компресорній, разом зайшли до квартири на першому поверсі на кухню, де жив друг потерпілого. ОСОБА_21 був на підпитку, пропонував випити. Вони відмовились. Оскільки батарея телефону була розряджена, він телефон поставив на підзарядку. Через незначний час ОСОБА_21 намагався комусь дзвонити по гроші, імітував дзвінки, тягнув час. Він зрозумів що потерпілий грошей йому не віддасть, забрав зі столу телефон, та повідомив потерпілому що вони уходять. Пояснив, що коли у нього будуть гроші, він обміняє їх на телефон. Він пішов на вихід з квартири, за ним ОСОБА_31 . Потерпілий почав хапати ОСОБА_32 за одяг, махати руками, нецензурно лаятись. Хазяїн квартири попрохав їх піти з квартири з`ясовувати свої відносини на вулиці. У під`їзді, виходячи на вулицю, потерпілий продовжував тримати ОСОБА_32 за одяг та погрожуючи лаятись. Щодо телефону, жодних претензій потерпілий їм не висував. Вийшовши з під`їзду, ОСОБА_33 та ОСОБА_21 під час штовханини один з одним впали на землю. ОСОБА_33 намагався відчепитись від рук потерпілого. Він допоміг в цьому ОСОБА_34 , відчепив потерпілого, після чого попрямували у бік виходу із двору на вулицю. Через невеликий проміжок часу потерпілий їх наздогнав, був агресивно налаштований, висловлював погрози та образи. ОСОБА_33 один раз вдарив потерпілого у обличчя, від чого той присів. Після чого вони удвох попрямували у бік вул. Історичній, де біля гуртожитку були затримані працівниками поліції. Він жодних ударів потерпілому ОСОБА_21 не наносив. Визнає себе винним частково, однак, на запитання суду, не змів сформулювати в чому саме.

Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначив, що 9 вересня 2018 року в ранковий час він перебував у кафе «Трактир», розташоване на вул. Глазунова, де разом із знайомим ОСОБА_17 вживали спиртні напої. До них підійшли ОСОБА_22 та ОСОБА_31 . Він пригостив їх спиртним, сів грати у нарди з ними. У цей час ОСОБА_35 пішов собі додому. Він продовжував грати з обвинуваченими у нарди за гроші. Оскільки останні грали не чесно він припинив гру та визнав борг у сумі 400 грн. з тих підстав, що ОСОБА_22 забрав його мобільний телефон марки «ERGO», з метою повернення нібито боргу за гру. Він запропонував обвинуваченим піти додому ОСОБА_36 , де б він підзарядив акумуляторну батарею телефону, який сів, щоб подзвонити дружині, яка б могла надати гроші за нібито програш. Утрьох вони на трамваї поїхали до ОСОБА_37 , який проживав на у б. 34 на вул. Компресорній. У трамваї до обвинувачених приєднався раніше невідомий йому хлопець. У трамваї ОСОБА_22 повернув йому мобільний телефон. Вони приїхали до ОСОБА_37 та у трьох зайшли до квартири. Невідомий залишився у під`їзді. Він поставив телефон на підзарядку, однак через приблизно 2 хвилини ОСОБА_22 відкрито забрав телефон та разом із ОСОБА_38 почали виходити з квартири. Він зупинив ОСОБА_23 , схопив його за одяг та висунув вимогу повернути телефон. У відповідь ОСОБА_22 та ОСОБА_33 почали наносити йому безліч ударів руками та ногами по корпусу та голові. Вони перемістились у під`їзд під час його побиття, в результаті чого опинився на полу. ОСОБА_22 та ОСОБА_33 вибігли з під`їзду. Він наздогнав їх у дворі будинку АДРЕСА_5 та намагався забрати телефон, однак ОСОБА_22 та ОСОБА_33 удвох знов його побили. При цьому ОСОБА_33 сів на нього та коліном душив за горло, а ОСОБА_22 наносив удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках. Вони знов убігли від нього. Він піднявся та почав переслідувати обвинувачених, при цьому словесно вимагав повернути телефон. Наздогнав їх на алеї біля трамвайної колії. ОСОБА_33 його штовхнув він впав. Коли піднявся, побачив у лівій руці ОСОБА_23 невеликий ніж, лезо якого приблизно 7 см. Цим ножем, боковим ударом ОСОБА_22 наніс йому удар в область правої нижньої частини тулубу, від чого він впав. Крім того, ОСОБА_22 та ОСОБА_33 кидали у його бік каміння. Після цього, обвинувачені побігли у бік зупинки громадського транспорту. У подальшому мобільний телефон йому повернули працівники поліції. Вважає що обвинувачені діяли узгоджено між собою. Просить покарати останніх по справедливості, ОСОБА_23 більш суворо, ніж ОСОБА_32 , з урахуванням його більш агресивних дій.
Свідок обвинувачення ОСОБА_39 пояснила що вона працює поліцейською і 9 вересня 2018 року здійснювала охорону громадського порядку у Заводському районі м. Запоріжжя. О 13-45 на планшет прийшло орієнтування, що двоє чоловіків вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_16 та забрали мобільний телефон. Відпрацьовуючи інформацію, приблизно через годину, вона разом із напарником затримала обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_32 в районі б. 37 по вул. Історичній, які підпадали під орієнтовну інформацію про зловмисників. В руках ОСОБА_23 був мобільний телефон. Він пояснив що телефон належить йому. На прохання розблокувати телефон, ОСОБА_22 не зміг це зробити. У подальшому була викликана слідчо-оперативна група, яка затримала обвинувачених. Обвинувачені були одягнуті неохайно, слідів крові на одязі не було.
Свідок обвинувачення ОСОБА_40 пояснила, що 9 вересня 2018 року вона перебувала вдома (кВ. АДРЕСА_6 ) та в денний час чула з двору будинку жіночі голоси, які робили комусь зауваження про те, що двоє б`ють одного. Крім того чула розмову чоловіків, зі змісту якої зрозуміла, що хтось у когось забрав мобільний телефон. З вікон її квартири не було видно між ким відбувались ці розмови.
Свідок обвинувачення ОСОБА_17 пояснив, що наприкінці вересня 2018 року (точної дати не пам`ятає), у нього вдома переночував ОСОБА_21 , який нібито посварився із дружиною. Вранці він та ОСОБА_21 пішли до кафе «Трактир», де ОСОБА_21 залишився, а він, придбавши спиртне, пішов додому. Приблизно о 14-годині до нього додому повернувся ОСОБА_21 разом із обвинуваченими ОСОБА_33 та ОСОБА_22 , який він до цього не знав. Вони пішли на кухню, він перебував у кімнаті. На кухні ОСОБА_21 із обвинуваченими були приблизно на протязі 15 хвилин, гучно конфліктували з невідомого йому приводу. Він попрохав їх покинути квартиру, щоб не було у нього проблем із сусідами. Спочатку вийшли обвинувачені, за ними ОСОБА_21 , який прохав повернути йому мобільний телефон. Він закрив за ними двері, що відбувалось у під`їзді йому невідомо. Приблизно через 15 хвилин до квартири повернувся ОСОБА_21 , який був побитий, тримався за бік, одежа була брудна. Він викликав швидку, одразу за нею приїхали працівники поліції.
Свідок обвинувачення ОСОБА_41 пояснила, що 9 вересня 2018 року в обідній час вона перебувала дома, звідки почула на вулиці жіночі крики. Вона вийшла на вулицю та побачила, як дві жінки сусідки заступились за потерпілого, у якого, як вона зрозуміла, компанія з трьох осіб, серед яких були ОСОБА_14 та ОСОБА_13 забрали мобільний телефон. Потерпілий почав переслідувати осіб, наздогнав їх біля трамвайної колії, хтось з чоловіків вдарив потерпілого, від чого він впав та всі разом почали його бити руками та ногами. Бачила, як хтось з нападників кинув у лежачого потерпілого шматок каменя. Після цього вони покинули місце пригоди. Вона всі події бачила з відстані 20-30 метрів. Потерпілий був вдягнутий по домашньому.
Свідок обвинувачення ОСОБА_42 пояснила суду, що вона півроку тому перенесла інсульт, що відобразилось на її пам`яті, тому вона не пам`ятає події, які мали місце 09.09.2018 року. Зазначила що на досудовому розслідуванні вона допитувалась у якості свідка, та за фотознімками вона впізнала обвинувачених як осіб, які були причетні до побиття потерпілого. Ознайомившись із своїми показами, свідок підтвердила, що дійсно була очевидцем подій 9 вересня 2018 року, коли в обідній час, біля будинку АДРЕСА_5 двоє хлопців, яких вона у подальшому впізнала як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , били потерпілого руками та ногами. Ще був третій хлопець, який стояв неподалік конфліктуючих. Потерпілий лежав на землі. Вона злякалась за життя потерпілого, гучно зробила зауваження обвинуваченим. Із їх розмови зрозуміла, що обвинувачені забрали мобільний телефон потерпілого. Обвинувачені, почувши її зауваження, швидким кроком попрямували в бік вул. Павлокічкаській, а потерпілий, піднявшись, побіг у їх напрямку. Що було далі їй не відомо.
За клопотанням сторони обвинувачення в судовому засідання досліджені наступні письмові докази, які на думку прокурора, свідчать про винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України:
- Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_16 від 09.09.2018 (а.с.102, т.4);
- Протокол огляду місця події від 09.09.2018 квартири АДРЕСА_7 , під час якого вилучено змив зі штекеру зарядного пристрою мобільного телефону (а.с. 104-109, т4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2018, згідно змісту якого, свідок ОСОБА_41 впізнала ОСОБА_14 як особу, яка 09.09.2018 біля будинку 46 по вул. Павлокічкаська у м. Запоріжжі наносила тілесні ушкодження невідомому чоловікові, який лежав на землі, а саме удари ногами в область голови, тулуба та цеглиною кинув у бік вказаного чоловіка (а.с. 110-112, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2018, згідно змісту якого, потерпілий ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_13 як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном та нанесла тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою ножа (а.с. 113-115, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2018, згідно змісту якого, потерпілий ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_14 як особу, яка за попередньою змовою з двома іншими особами 09.09.2018 відкрито заволоділа його мобільним телефоном та нанесла тілесні ушкодження (а.с. 116-118, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2018, згідно змісту якого, свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_13 як особу, яка 09.09.2018 перебувала у нього вдома за адресою: АДРЕСА_8 та у якій виник конфлікт із ОСОБА_16 (а.с. 119-121, т.4);
- Протокол огляду предмету від 10.09.2018, згідно змісту якого, оглянуто мобільний телефон марки «Ergo B 500 First», належний потерпілому ОСОБА_16 (а.с. 122-124, т.4);
- Згідно висновку експерта № 1203 від 24.09.2018 рана в правій клубовій ділянці, забої та садна м`яких тканин голови, верхніх і нижніх кінцівок у потерпілого ОСОБА_16 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.с. 125-126, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018, згідно змісту якого, потерпілий ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_43 як особу, яка 09.09.2018 знаходилась разом із двома раніше невідомими чоловіками, які наносили йому тілесні ушкодження біля б. 34 по вул. Компресорній у м. Запоріжжі та заволоділи його мобільним телефоном (а.с. 127-129, т.4);
- Висновок експерта № 10-1230 від 19.09.2018, згідно змісту якого ринкова вартість, з урахуванням зносу, мобільного телефону «Ergo B 500 First», станом на 09.09.2018, складає 1000 грн. (а.с. 130-138, т.4);
- Постанова про визнання речовим доказом двох мобільних телефонів «Ergo B 500 First» та «Nokia RM-1134» (а.с. 139-140, т.4);
- Протокол проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 за участю потерпілого ОСОБА_16 , згідно змісту якого, потерпілий на місці розповів про протиправні дії обвинувачених відносно нього, під час яких останні заволоділи його мобільним телефоном (а.с. 144-148, т.4);
- Протокол проведення слідчого експерименту від 05.10.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_14 , згідно змісту якого, останній на місці вчинення злочину розповів свою версію подій, які були 09.09.2018 відносно потерпілого ОСОБА_16 (а.с. 150-155, т.4);
- Протокол проведення слідчого експерименту від 05.10.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_13 , згідно змісту якого, останній на місці вчинення злочину розповів свою версію подій, які були 09.09.2018 відносно потерпілого ОСОБА_16 (а.с. 156-161, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2018, згідно змісту якого, свідок ОСОБА_42 впізнала ОСОБА_14 як особу, яка 09.09.2018 біля будинку 34 по вул. Компресорна у м. Запоріжжі наносила тілесні ушкодження невідомому чоловікові, притиснувши його коліном до землі в область грудної клітини (а.с. 215-217, т.4);
- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2018, згідно змісту якого, свідок ОСОБА_42 впізнала ОСОБА_13 як особу, яка 09.09.2018 біля будинку 34 по вул. Компресорна у м. Запоріжжі наносила тілесні ушкодження невідомому чоловікові, а саме чисельні удари ногами в область тулуба, хапав руками за голову та бив об землю (а.с. 218- 220, т.4);
Інших доказів учасниками судового провадження суду не надано.
Проаналізувавши докази по справі у сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного, та винність ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах. До показань обвинувачених щодо часткового визнання вини (що не було спільного умислу на заволодіння телефоном потерпілого із застосуванням насильства, не спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, окрім одного удару ОСОБА_14 ), суд відноситься критично, позицію останніх суд розцінює як обрану ними з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Суд приймає як належні докази показання свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_17 , ОСОБА_44 , ОСОБА_42 та потерпілого ОСОБА_16 , оскільки їх покази були послідовними, логічними та узгодженими з іншими дослідженими судом доказами, такими, що спростовують версію обвинувачених щодо подій, які мали місце 09.09.2018 року, розкривають спрямованість єдиного умислу обвинувачених щодо спільних та узгоджених протиправних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_16 .
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує:
дії ОСОБА_13 за ч.2 ст. 187 КК України, як напад, з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
дії ОСОБА_14 за :
- ч.2 ст. 187 КК України, як напад, з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчинених злочинів, які законодавцем віднесені до категорій тяжких;
- особу обвинувачених:
ОСОБА_13 , який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, з 08.10.2001 перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, алкоголю. синдром залежності»;
ОСОБА_14 , який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває;
- обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених - не встановлені;
- обставини, які обтяжують покарання: у ОСОБА_14 - відсутні; у ОСОБА_13 вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, що підтверджується відповідним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 09.09.2018 (а.с. 187, т. 4).
Враховуючи особу обвинувачених, їх ставлення до встановлених обставин справи, позицію потерпілого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в межах санкції інкримінованих статей обвинувачення у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Остаточне покарання ОСОБА_14 слід визначити за правилами ст. 70 КК України.
Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений представником потерпілого ПАТ «Укртелеком» на суму 17281 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з обвинувальним актом, внаслідок вчинення ОСОБА_14 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, потерпілому ПАТ «Укртелеком» спричинено матеріальну шкоду у розмірі 15406,18 гривень, вартість якої відшкодована, шляхом повернення викраденого майна, що підтверджено наданими суду матеріалами кримінального провадження.
Окрім спричиненої шкоди, позивачем заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого збитків, понесених у зв`язку із усуненням наслідків викрадення майна, з урахуванням вартості ремонтних та відновлювальних робіт, у зв`язку з чим загальна суму позову заявлена позивачем склала 17281 гривень.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» від 02.07.04 № 13, не підлягають розгляду у кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.
Виходячи з того, що завдана злочином матеріальна шкода у розмірі 15406,18 грн. відшкодована шляхом повернення викраденого майна, цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в частині стягнення завданої шкоди не підлягає задоволенню. Заявлені вимоги про стягнення збитків, понесених у зв`язку із усуненням наслідків викрадення майна, з урахуванням вартості ремонтних та відновлювальних робіт, розмір яких включено до загальної суми, пред`явленої до стягнення з обвинуваченого, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити представнику потерпілого його право на пред`явлення позову про стягнення понесених витрат в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Доля речових доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, вирішена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2019 року відносно ОСОБА_15 .
Керуючись ст.ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:
за ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 рахувати з моменту фактичного затримання - з 09.09.2018 року включно.
Речові докази: мобільний телефон марки «Егgо» моделі «В500» в корпусі чорного кольору із двома сім картами та флеш-носієм, переданий на відповідальне зберігання до камери схову Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_16 ;
Мобільний телефон «Nokia RM-1134», переданий на відповідальне зберігання до камери схову Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_13 .
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення з ОСОБА_14 шкоди, завданої злочином у розмірі 17281 грн. залишити без задоволення.
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь держави 572 грн. процесуальних витрат (рахунок № 8009, одержувач: УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя, МФО:899998, ).
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1