справа №1-182/2004
провадження №1-в/176/209/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження: захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської областіклопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про звільнення останнього на підставі ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності,

В С Т А Н О В И В :
Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах підзахисного з клопотанням про звільнення останнього на підставі ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання вмотивовано тим, що вироком Жовтоводського міського суду від 10.11.2004 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років. Обставини, що були предметом судового розгляду кримінальної справи, які встановлені вироком суду, за яким на цей час відбуває покарання, стали події, що відбулися 27 лютого 2004 року.

Згаданий вирок від 10.11.2004 року відносно ОСОБА_3 тричі переглядався в апеляційній інстанції. Так, від 17.02.2005 року вирок було змінено з перекваліфікацією діяння за ст. 296 ч. 1 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, від 17.02.2006 року вирок знову був змінений з перекваліфікацією діяння за ст. 296 ч. 1 КК України, на підставі застосування акту про амністію зі звільненням від покарання. Однак, ці ухвали апеляційного суду були скасовані касаційною інстанцією та справа направлялась на новий розгляд зі стадії апеляційного розгляду.

За результатами наступного апеляційного перегляду ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2007 року вирок Жовтоводського міського суду відносно ОСОБА_3 від 10.11.2004 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 18.10.2008 року в задоволенні касаційних скарг засудженого та захисника відмовлено, зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанції також залишені без змін.

В порядку виконання вироку від 10.11.2004 року, за яким на цей час відбуває покарання, ОСОБА_3 був затриманий 19.08.2019 року, однак захисник вважає, що до цього моменту його підзахисний жодним чином не ухилявся, про прийняття цих судових рішень не був обізнаний, копії судових рішень не отримував, про необхідність явки до кримінально-виконавчої служби не повідомлявся, місце мешкання змінив тільки у 2010 році, до цього часу добровільно погасив моральне відшкодування 5000 грн та 15000 грн на користь потерпілої, яке було присуджено за результатами апеляційних переглядів раніше.

З часу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення 27.02.2004 року та до його затримання до 19.08.2019 року минуло більше ніж п`ятнадцять років. Оскільки на момент затримання його підзахисного законом не було встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого ОСОБА_3 злочину, то у зв`язку з цим захисник ОСОБА_4 просить застосувати положення ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнити його підзахисного від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Установа за місцем виконання покарання Жовтоводська виправна колонія №26 та місцева прокуратура на ім`я керівника являються належним чином сповіщені про день, час та місце розгляду справи згідно відмітки в книзі розносної кореспонденції, при цьому повноважний представник установи виконання покарання та прокурор у судове засідання не з`явились, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою у розгляді справи за даним клопотанням.

Засуджений ОСОБА_3 , який також є належним чином повідомлений під особистий розпис, забезпечив представництво своїх інтересів шляхом участі свого захисника.

Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання, з яким звернувся до суду в інтересах свого підзахисного, підтримав у повному обсязі, в обґрунтування клопотання посилався та виклав обставини, аналогічні викладеним у клопотанні. При цьому пояснив і підтвердив, що він у поданому клопотанні просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності з посиланням та на тій підставі, про яку він зазначив безпосередньо у клопотанні, а саме - на підставі та із застосуванням ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України. Також додав, що його підзахисний ОСОБА_3 не був обізнаний про судові рішення, якими був залишений без змін вирок, за яким на цей час відбуває покарання, останньому не було відомо, що відносно нього оголошувався та він певний час перебував у розшуку. Також при прийнятті рішення захисник просив врахувати й ту обставину, що протягом 2005-2006 років його підзахисний відшкодував потерпілій значно більшу суму від тієї, яка була встановлена до відшкодування остаточним рішенням.

Заслухав пояснення захисника засудженого, дослідив клопотання та наведені в ньому підстави, матеріали кримінального провадження та подані матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до висновку та вважає, що у клопотанні слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, що передбачене ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України, та йому призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання (т. 2 а.с. 123-126).

Згідно розписки від 16.11.2004 року засуджений ОСОБА_3 отримав копію вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року (т. 2 а.с. 129).

Не погодившись з цим вироком суду, засудженим ОСОБА_3 і його захисником були подані апеляційні скарги на вирок суду. Також були подані апеляційні скарги законним представником неповнолітньої потерпілої та прокурором, який приймав участь у розгляді справи.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2005 року за результатами апеляційного розгляду вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року змінено, його дії перекваліфіковані зі ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України на ст. 296 ч. 1 КК України, призначено покарання 3 роки обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки (т. 2 а.с. 167-174).

Не погодившись, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2005 року законним представником неповнолітньої потерпілої та прокурором, який приймав участь у розгляді, були подані касаційна скарга та касаційне подання відповідно, за результатами розгляду яких ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 25.10.2005 року зазначену ухвалу апеляційної інстанції було скасовано та справу направлено на новий апеляційний розгляд (т. 2 а.с. 223-226).

За результатами повторного апеляційного перегляду ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2006 року вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року так само є змінено, дії ОСОБА_3 перекваліфіковані на ст. 296 ч. 1 КК України, призначено покарання 3 роки обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити (т. 2 а.с. 242-247).

На зазначену ухвалу апеляційного суду, якою знову змінено вирок першої інстанції, законним представником потерпілої ОСОБА_5 повторно була подана касаційна скарга, за результатами розгляду якої ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 24.10.2006 року дану ухвалу апеляційної інстанції було скасовано та справу направлено на новий апеляційний розгляд (т. 2 а.с. 280-282).

За результатами апеляційного перегляду ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2007 року судове рішення першої інстанції - вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року відносно ОСОБА_3 , за яким такий є засуджений за ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України до покарання 7 років позбавлення волі, залишений без змін (т. 2 а.с. 303-306).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року, за яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, є такий, що набрав законної сили 06.03.2007 року (т. 3 а.с. 6; ч. 1 арк. о/с 10)

Захисником ОСОБА_6 в інтересах засудженого від 06.04.2007 року та безпосередньо засудженим ОСОБА_3 від 10.04.2007 року до Жовтоводського міського суду були подані заяви та отримані копії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2007 року, яким вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року залишений без змін, для касаційного оскарження (т. 3 а.с. 9, 12). За вх. 211 від 01.08.2007 року засудженим ОСОБА_3 безпосередньо як таким, що був обізнаний, та його захисником були подані до Верховного Суду України касаційні скарги на зазначену ухвалу Апеляційного суду від 06.03.2007 року, які ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18.03.2008 року були залишені без змін (т. 3 а.с. 22-29).

Також з матеріалів кримінальної справи вбачається, що за запитом суду повідомляється, що у відділенні карного розшуку Жовтоводського МВ УМВС України відносно гр-на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена оперативно розшукова справа категорії розшук №13007002 від 0.04.2007 року, та з цього часу вживаються заходи щодо розшуку останнього та його затримання (т. 3 а.с. 14, 15).

Рапортом в матеріалах особової справи на засудженого підтверджується, що у порядку виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року ОСОБА_3 фактично був затриманий 21.08.2019 року (ч.1 арк. о/с 1), згідно витягу з протоколу комісії установи ОСОБА_3 як засуджений розподілений і направлений до відбування за місцем виконання покарання (ч.1 арк. о/с 14).

Таким чином, із встановлених судом обставин витікає та підтверджується, що вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року, яким встановлена подія злочину, яка відбулася 27 лютого 2004 року, та за яким ОСОБА_3 визнаний винним та йому призначено покарання 7 років позбавлення волі, є такий, що набрав законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2007 року, про прийняття якої та одночасно про набуття законної сили вироком, за яким відбуває покарання, засуджений був обізнаний. У порядку виконання вироку ОСОБА_3 був затриманий та вирок приведений до виконання 21.08.2019 року. З моменту вчинення останнім злочину та до набрання вироком законної сили минуло понад три роки, а з дня набрання чинності обвинувальним вироком і до приведення його до виконання понад 12 років.
Злочин, інкримінований за ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнаний винним та є засуджений, у відповідності до ст. 12 КК України, з врахуванням положень ст. 68 ч. 3 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 74 ч. 5 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Стаття 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки , зокрема десять років - у разі вчинення тяжкого злочину . Сплив визначеного ст. 49 КК строку давності відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України може також бути й підставою звільнення не від відповідальності, а від покарання.

Застосування положень ч. 5 ст. 74 КК України зі звільненням засудженого від призначення покарання можливо судом у випадках коли на момент постановлення обвинувального вироку обвинувачений заперечує проти закриття провадження з підстав звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності чи якщо винесення вироку припадає на останні дні строку давності та охоплюється періодом його оскарження, тобто стає очевидним, що набуття вироком законної сили відбудеться уже після закінчення строку давності.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 5 ст. 534 КПК України). Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати у тому числі й інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Відповідно до характеру питання про всякого роду сумніви і протиріччя клопотання (подання) про вирішення такого питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання чи то до суду, який ухвалив вирок.
Суд, уповноважений вирішувати питання під час виконання вироків, розглядає клопотання тільки в межах заявленого в ньому питання та лише з підстав, що в ньому є визначені, та не вправі виходити за межі його розгляду.

З`ясувавши підстави клопотання, поданого захисником ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 , в якому просить вирішити питання в порядку їх розгляду під час виконання вироків про звільнення останнього від кримінального покарання, призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2004 року, у зв`язку із закінченням строків давності саме на підставі ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, дослідив наведені в ньому підстави, перевірив і встановив по ним обставини, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких сумнівів і протиріч, що могли виникнути при виконанні цього вироку, та які б могли бути прийняті цим судом в межах повноважень відносно заявленого клопотання при розгляді даного виду клопотань.
Так, засуджений ОСОБА_3 відносно вчиненого ним 27 лютого 2004 року діяння визнаний винним Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за вироком від 10.11.2004 року за ст. 15 ч. 2, ст. 152 ч. 3 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі 7 років, і цей вирок від 06.03.2007 року набрав законної сили, з моменту вчинення злочину та до його набрання законної сили минуло лише понад три роки. У разі наявних для того належних підстав при винесенні цього вироку до застосування положень ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України таке є компетенцією того суду, який постановив вирок, і незастосування таких положень у разі їх необхідності могло слугувати підставою внесення апеляційної скарги на вирок суду з поновленням строку на його оскарження, а не клопотання з питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Так само при розгляді справжнього клопотання суд не може прийняти та врахувати, виходячи з посилань захисника, досліджені та встановлені обставини, які мали місце, того що засуджений ОСОБА_3 упродовж 2005-2006 років погасив відшкодування цивільного позову на користь потерпілої (квитанція, фіскальний чек, постанова про закінчення виконавчого провадження т. 2 а.с. 264-265; ч. 1 а о/с 15-16), та ще й у більшому розмірі, як належну та достатню підставу для розгляду та задоволення цього клопотання.

Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні чітко визначився, пояснив та підтвердив, що він у поданому клопотанні в інтересах підзахисного просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від кримінального покарання саме на підставі та з застосуванням ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, а не з підстав звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
А тому суд також не оцінює та не враховує встановлені обставини перебування ОСОБА_3 після набрання законної сили вироком, за яким на цей час відбуває покарання, його перебування в розшуку, не оцінює зупинення перебігу давності, ухилення засудженого від відбування покарання, оскільки посилання в обґрунтування на такі обставини виходять за межі вимог заявленого справжнього клопотання, в якому питання на вирішення про це взагалі не ставиться.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом , зокрема як законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання, відсутність в ньому належних правових підстав і підстав для його задоволення, а тому вважає, що в клопотанні захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 в межах заявлених вимог про звільнення останнього на підставі ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальностіслід відмовити.

Керуючись ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України та у відповідності зі ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про звільнення останнього на підставі ч. 5 ст. 74, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду шляхом її подачі через даний міський суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1