КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 рокузадоволено подання Бориспільського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київської області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 , засудженого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Цією ж ухвалою скасовано відносно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбуття покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_8 не виконував обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, покладені на нього вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки.

У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом були покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

25 серпня 2016 року в Бориспільському МРВ з питань пробації ОСОБА_6 було роз`яснено порядок та умови відбуття іспитового строку з випробуванням, засуджений був ознайомлений з обов`язками, покладеними на нього судом, та попереджений про наслідки їх невиконання. В цей же день засудженому винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - в другий та четвертий вівторок кожного місяця. Відібрано підписку про недопущення порушення обов`язків суду та порушення громадського порядку.

Однак, протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_6 систематично порушував покладені на нього обов`язки, а саме 13 червня 2017 року, 10 липня 2018 року, 28 серпня 2018 року, 11 вересня 2018 року та 09 жовтня 2018 року засуджений не з`явився до Бориспільського МРВ з питань пробації на реєстрацію. В своїх поясненнях ОСОБА_6 вказував, що був на роботі і не зміг приїхати, бо його не відпускали з роботи, але підтверджуючих документів не надав. За неявки на реєстрацію без поважних причин йому було оголошеного письмове попередження за ухилення від виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, ОСОБА_6 свідомо ухилявся від виконання обов`язків суду - 5 разів не з`явився на реєстрацію без поважних причин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання фахівця Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування відносно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування покарання призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року.
Апелянт вважає, що в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки відсутні переконливі докази того, що останній не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію, умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки, та вчиняє адміністративні правопорушення, а посилання інспектора про неявку на реєстрацію засудженого без поважних причин, на думку захисника, є надуманими та не обґрунтованими.

Захисник звертає увагу суду, що в матеріалах подання відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 вчиняв нові злочини або притягувався до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого,які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року, про те, що ОСОБА_6 не виконував покладені на нього вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року обов`язки, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у провадженні доказами.

Так, згідно з вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, серед яких був обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

З матеріалів провадження убачається, що органом пробації ОСОБА_6 було роз`яснено порядок та умови відбуття іспитового строку з випробуванням, засуджений був ознайомлений з обов`язками, покладеними на нього судом, та попереджений про наслідки їх невиконання. Також органом пробації були встановлені дні для реєстрації засудженого, про що ОСОБА_6 був ознайомленим під розписку 25 серпня 2016 року.

Згідно з даними особової справи ОСОБА_6 протягом іспитового строку не з`являвся до Бориспільського МРВ з питань пробації на реєстрацію 13 червня 2017 року, 10 липня 2018 року, 28 серпня 2018 року, 11 вересня 2018 року та 09 жовтня 2018 року.

З приводу неявки на реєстрацію ОСОБА_6 пояснював, що не міг з`явитись у зв`язку з тим, що його не відпускали з роботі, проте не надавав органу пробації будь-яких документів з приводу працевлаштування та зайнятості на роботі у дні, коли він повинен був з`являтись на реєстрацію.

Отже, засуджений систематично порушував покладений на нього вироком суду обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації, а відтак висновок суду про те, що ОСОБА_6 свідомо ухилявся від виконання вказаного обов`язку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_6 не виконував обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України, покладеного на нього вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, то суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України ухвалив рішення про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбуття покарання, призначеного вказаним вироком.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_9 не бажає стати на шлях виправлення та умисно ухилявся від явки на реєстрацію, умисно не виконував покладені на нього обов`язки спростовуються матеріалами провадження, на які послався у своїй ухвалі суд.

Посилання захисника на те, що в матеріалах подання відсутні відомості про вчинення ОСОБА_6 нових злочинів або притягнення до адміністративної відповідальності, не може бути взятим до уваги, оскільки вчинення правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення чи вчинення нового злочину відповідно до ч. 2, ч. 3, ст. 78 КК України є самостійними підставами для ухвалення рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, колегія суддів, вважаючи ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року, законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа 11-кп/824/3591/2019 Категорія КК: ч.2 ст. 309 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1