Провадження № 1-кс/947/9905/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна №0000094 від 10.02.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000094, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, та на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Як вбачається з клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000402 від 18.05.2018 року. 10.02.2020 року з вказаного кримінального провадження виділено матеріали досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та зареєстровано за №0000094.

Так, в окреме провадження виділені матеріали кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою зі своїм батьком ОСОБА_7 , у 2016 році шахрайських дій, направлених на позбавлення ОСОБА_8 права власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинили їй матеріальну шкоду у великому розмірі.

Спірна квартира АДРЕСА_3 поділена на інші квартири, шляхом поділу без проведення будівельних робіт, на №№135, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .

04.03.2020 року ОСОБА_8 пред`явила до органу досудового розслідування цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Представник цивільного позивача звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що з метою ефективного захисту прав, як цивільного позивача, задля недопущення подальшої реалізації спірного об`єкту нерухомого майна та задля унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому в результаті відсутності майна для стягнення відшкодування майнової шкоди, за умови визнання винними у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ТОВ «Олімпекс транс», необхідно накласти арешт на нерухоме майно.

В судове засіданні представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_3 не з`явилась.

Від слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд клопотання в його відсутність. Крім того, в своєї заяві слідчий вказав, що в рамках кримінального провадження №0000094 від 10.02.2020 року жодній особі не повідомлено про підозру.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1, ч.2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч.8 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Як вбачається зі ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено : 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог ; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати : 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання цивільного позову у кримінальному провадженні про відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, 04.03.2020 року представником цивільного позивача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 слідчому було подано цивільний позов, відповідно до якого цивільний позивач просить стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» майнову шкоду в сумі 6 824 950 (шість мільйонів вісімсот двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят ) гривень.

Згідно ч.2 ст.61 КПК України, права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Викладене свідчить про те, що з метою забезпечення цивільного позову, вказана особа має право звертатися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майна.

Між тим, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт наявності в рамках даного кримінального провадження цивільного позову не може свідчити про наявність правових підстав для задоволення поданого клопотання та накладення арешту на зазначене у клопотанні нерухоме майно.

Так, з метою забезпечення цивільного позову арешт накладається на майно особи, яка має відповідний процесуальний статус в рамках кримінального провадження (підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження).

Разом з тим, відомості, які б свідчили про наявність у осіб, які зазначені в цивільному позові, одного з означених процесуальних статусів до клопотання про арешт майна долучено не були, в зв`язку з чим, не було доведено наявності підстав для задоволення поданого клопотання щодо накладення арешту майна, з метою забезпечення цивільного позову.

Тобто на майно інших осіб, на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт не може бути накладений.

Також, відповідно до абзацу 2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, майно, на яке просить представник цивільного позивача накласти арешт належить ТОВ «Будмарин» та ТОВ «Лайт-Мув».

Відомостей про те, що зазначені юридичні особи не є добросовісними набувачами нерухомого майна, слідчому судді не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 309, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна №0000402 від 18.05.2018 року відмовити

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1