Справа № 645/2225/20
Провадження № 1-кс/645/770/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року місто Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 03.12.2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

01.06.2020 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 17.03.2015 року, на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 19.10.2010 року на легковий автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , мобільний телефон ТМ «Meizu M811H», IMEI 1: НОМЕР_4 та IMEI 2: НОМЕР_5 , автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , чорного кольору та ключ з брелоком, які вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.12.2019 року до Немишлянського відділу Харківської місцевою прокуратури № 3 надійшов рапорт про те, що жінка на ім`я ОСОБА_5 на території Немишлянського району м. Харкова займається збутом наркотичного засобу метадон.

За даним фактом відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 03.12.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В клопотанні зазначено, що 30.05.2020 року за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході особистого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у останнього було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 17.03.2015, на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 19.10.2010 на легковий автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , та мобільний телефон ТМ «Meizu M811H», IMEI 1: НОМЕР_4 та IMEI 2: НОМЕР_5 .
Крім того, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , стаціонарний пост Національної поліції України вилучено автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , чорного кольору та ключ з брелоком.
Вищевказані речі визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Прокурор в клопотанні вказує, що вказані речі і документи являються предметами злочину, та в подальшому їх наявність необхідна для проведення відповідних судових експертиз, також, вилучене майно можливо зберегло на собі сліди вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим просить суд накласти арешт на вказане у клопотанні майно.
У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила суд про його задовольнити та вказувала, що вищевказане майно має доказове значення у вказаному кримінальному правопорушенні та визнано речовими доказами, у зв`язку із чим є необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене майно.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 03.12.2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 17.03.2015 року, на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 19.10.2010 року на легковий автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , мобільний телефон ТМ «Meizu M811H», IMEI 1: НОМЕР_4 та IMEI 2: НОМЕР_5 , автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_3 , чорного кольору та ключ з брелоком, які вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.06.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1