Ухвала
26 грудня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-6425 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 , засудженого за ч.1 ст. 121 КК України ,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Відповідно до приписів ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання про оцінку доказів, вказує на неповноту судового розгляду, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Пунктом 5 частини 2 статті 427 КПК Українипередбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає.

Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений просить змінити ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, призначити по справі незалежну експертизу та допросити експерта, звільнити його із місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання, а також застосувати щодо нього ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року.

Вимоги, заявлені засудженим, не узгоджуються із положеннями КПК України, оскільки ст. 436 КПК України не передбачає повноважень суду касаційної інстанції щодо призначення по справі експертизи та допиту експерта.

Крім того, висловлюючи незгоду з вироком суду першої інстанції засуджений ОСОБА_4 не вказує, яке рішення за результатами перегляду у касаційному порядку в цій частині повинен прийняти Верховний Суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків скарги протягом 10 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3