Ухвала Іменем України
20 січня 2020 року м. Київ
справа № 466/9913/16-к
провадження № 51-271ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах

ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова

від 31 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 17 жовтня 2019 року,

встановив:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня

2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , не судиму,
засуджено за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 5000 грн на відшкодування моральної шкоди. Цивільний позов, заявлений останнім, в частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду з наданням можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_5 .
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено, скасовано в частині вирішення цивільного позову і направлення в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції. У решті вирок суду залишено без зміни.
ОСОБА_5 05 вересня 2016 року приблизно о 18:00, перебуваючи в приміщенні магазину на вул. Лемківській,15а у м. Львові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , вилила гарячу рідину на шию потерпілого, після чого завдала ударів ногою по коліну ОСОБА_6 , чим заподіяла останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи

№ 1810 від 22 вересня 2016 року опік I ступеня на шиї та пошкодження у вигляді розтягу медіальної колатеральної зв`язки коліна, які відносяться до ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висловив вимогу про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує на недоведеність винуватості ОСОБА_5

у вчиненні інкримінованого злочину.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з вироком суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджуються сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та належно оцінив.
Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджуєтьсяпоказаннями потерпілого, свідків; письмовими доказами, які узгоджуються між собою, не містять суперечностей, що могли б поставити під сумнів їх достовірність.
Незгода захисника із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
Доводи у касаційній скарзі захисника про недоведеність винуватостіОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону аналогічні доводам, наведеним у його апеляційній скарзі. Такі доводи апеляційний суд ретельно перевірив та визнав безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Її також було обґрунтовано звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 , та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження. Із наданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3