У Х В А Л А
26.03.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_4 ,
- прокурора ОСОБА_5 ,
- потерпілої ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 07.12.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 надав письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обставини попередього продовження цього строку судом до 19.04.2020 року, в межах якого об`єктивно немождиво закінчити судовий розгляд, а попередньо визначені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати. Вважає, що застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не здатне запобігти ризикам можливості ОСОБА_7 переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Також вказав, що обвинувачений може впливати на потерпілих, остаточна думка яких ще не з`ясована в судовому засіданні, натомість в межах судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 поводить себе зухвало та без поваги стосовно потерпілої ОСОБА_6 та нших учасників провадження. Зауважив, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має насильницький характер, що спричинило смерть іншої людини, тому просив суд не визначати розмір застави.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив стосовно продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, вважаючи недоведеним прокурором об`єктивними доказами заявлених ним ризиків, а також посилаючись на необ`єктивне неврахування стороною обвинувачення наявності у нього соціальних зв`язків.
Захисник ОСОБА_8 , який був призначений на окрему процесуальну дію, підтримав позицію обвинуваченого й також вважав необгрунтованими доводи прокурора стосовно продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою. Зауважив про значну тривалість терміну попереднього ув`язнення обвинуваченого, з огляду на що висловив думку про можливість зміни йому виду запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на особисте зобов`язання.
Решта учасників провадження за їх належним викликом до суду не з`явились.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали клопотання та судового провадження, судом встановлено таке.
У відовідності до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Так, строк дії раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2017 року та надалі послідовно продовжуваного, востаннє ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.02.2020 року, запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 19.04.2020 року, натомість з об`єктивних причин наступне судове засідання у даному кримінальному провадженні можливе для призначення лише на 04.05.2020 року.
При цьому суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , характер та обсяг висунутого йому звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, та чинність яких наразі не спростовано стороною захисту самим лише запереченням їх доведеності стороною обвинувачення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_7 , з урахуванням наведеного, із значною вірогідністю може з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності переховуватись від суду, а також здатен вчиняти інші кримінальні правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, протиправно впливаючи на решту його учасників. Такі ризики визначаються обставинами збільшення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим за зміненим прокурором в суді обвинуваченням у вчинені особливо тяжкого злочину за обтяжуючих відповідальність обставин; також судом встановлений низький рівень соціальних зв`язків ОСОБА_7 , та відсутність у нього офіційного місця роботи та легальних джерел доходу. Окрім того, суд враховує, що обвинувачений досі не полишив проявів відвертої зневаги до потерпілої ОСОБА_6 , яку він демонстрував раніше.
Заявлене захисником ОСОБА_8 клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання колегія судів вважає необгрунтованим, оскільки наведені стороною захисту доводів про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки, не визначають істотних змін цих обставин, що охоплююються оцінкою можливості запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу, у тому числі щодо загальної тривалості утримання обвинуваченого під вартою, яке зумовлене об`єктивними потребами забезпечення кримінального провадження. Відтак доводи сторони захисту не доводять власних вимог щодо зміни запобіжного заходу та не спростовують обгрунтувань прокурора стосовно доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому вказене клопотання захисника підлягає залишенню без задоволення.
У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
З огляду на те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні із застосуванням насильства злочину, що спричинив загибель людини, тобто проти найвищої цінності у виді життя людини, яка визнається такою нормами вітчизнанного та міжнародного права, суд у зв`язку з цим визначає відсутніми підстави для встановлення розміру застави.
Таким чином, судом визначається, що продовження дії застосованого виняткового запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим з наведених підстав недостатності застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам, незважаючи на презумпцію невинуватості та превалюючи над принципом поваги до особистої свободи, що у даному конкретному випадку становить достатні підстави його продовження строком на 60 днів.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131, 176, 177, 178, 183, 199, 331, 350 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити на 60 днів, тобто до 24.05.2020 року включно, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2017 року, без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Оголосити перерву в судовому засіданні до 11 години 00 хвилин 04.05.2020 року з повторним викликом учасників провадження.
На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Головуючий

Судді