ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/740/20 Справа № 186/1616/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 10 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківського Петропавлівського района Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м.Першотравенську Дніпропетровської області таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.
ОСОБА_7 09 вересня 2019 року приблизно о 22.00 год, знаючи про те, що у підвальному приміщенні буд. АДРЕСА_3 проходять електричні кабелі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у другому під`їзді за вищезазначеною адресою, за допомогою викрутки, яку приніс із собою, відкрутив металеві петлі, на яких тримався навісний замок, та проник до підвального приміщення будинку, звідки, діючи повторно, таємно, переслідуючи мету наживи, за допомогою ножиць здійснив демонтаж електричного кабелю СИП 4x16 довжиною 20 метрів, який належить ОСОБА_8 , вартістю якого становила 498,00 грн., після чого скрутив викрадений кабель та покинув місце скоєння злочину, тим самим обернувши електричний кабель на свою користь, і розпорядився ним на свій розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України. В іншій частині просить вирок залишити без змін.
Обгрунтовуючи свої вимоги обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції, визнавши щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як помякшуючі обставини, не взяв до уваги інші обставини, що помякшують покарання, а саме добровільну видачу ним мотка мідної проволки (на думку обвинуваченого, явку з повинною) та знарядь вчинення злочину, а також наявність на утриманні малолітньої дитини. Вважає, що зазначені обставини дають підстави для застосування щодо нього при призначенні покарання вимог ст. 69 КК України і призначенні більш м`якого покарання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.
Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені, про поважні причини своєї неявки суду не повідомляли, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Доводи обвинуваченого про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.
У відповідності до вимог ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за скоєний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Під час апеляційного перегляду апеляційним судом не було встановлено достатніх обставини, які б суттєво пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому судом апеляційної інстанції встановлено відсутність достатніх підстав для застосування вимог ст. 69 КК України, про що прохав в апеляційній скарзі обвинувачений, з огляду на наступне.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що визнав обставинами, що помякшують покарання, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, - судом не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоідів, знаходиться на ЗТП, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він має на утриманні малолітню дитину, вже були враховані судом першої інстанції під час призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Посилання обвинуваченого на те, що він добровільно видав моток мідної проволки та знаряддя вчинення злочину, не знижують ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину та не є достатніми підставами для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.
Також з огляду на матеріали кримінального провадження ОСОБА_7 раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини. Так, вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та іспитовим строком тривалістю 1 рік. ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, за яке він засуджений, вчинив під час іспитового строку, у зв`язку з тим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для застосування до обвинуваченого при призначенні покарання вимог ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4