Справа № 947/8155/20
Провадження № 1-кс/947/4044/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника особи, яка подала клопотання - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м.Одеси надійшло клопотання ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в рамках кримінального провадження №0001875 від 18.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 п.6, п.8, п.11, п.12 ч.2 ст.115 КК України, в якому останній просить встановити строк 1 місяць для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст.283 КПК України слідчому та прокурору Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0001875; визнати неправомірною бездіяльність слідчих СУ ГУНП в Одеській області, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадження 0001875, що полягає у недотриманні розумних строків при розслідуванні процесуального рішення, посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

В судовому засіданні представник особи, яка подала клопотання - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання в повному обсязі вважаючи його обґрунтованим та поданим згідно діючого законодавства.

Прокурор в судовому засіданні надав письмові заперечення на які посилався в судовому засіданні як на підставу відмови в задоволенні скарги.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши правову позицію представника заявника та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя погоджується з правовою позицією прокурора.

Так, відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Разом з тим, ч.6 тієї ж статті визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Тобто, законом визначено вичерпний перелік суб`єктів наділених правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення більш коротких строків здійснення процесуальних дій ніж ті, що передбачені Законом.

Однак, у кримінальному провадженні №0001875 від 18.05.2017 ОСОБА_5 має статус свідка, а відтак не входить до переліку суб`єктів, наділених процесуальним правом визначеним ч. 6 ст. 28 КПК України.

Разом з тим, в своєму клопотанні ОСОБА_5 зазначає, що окрім статусу свідка має статус особи, права чи інтереси якої обмежено під час досудового розслідування.

Однак, відповідно до п.16-1 ч.1 ст.3 КПК України, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, це особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Так, ОСОБА_5 не наведено обставин які б вказували на застосування відносно нього заходів кримінального-правового впливу визначених Кримінальним кодексом України, або заходів забезпечення кримінального провадження визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, в рамках кримінального провадження №0001875 від 18.05.2017 року.

Таким чином, віднесення останнього до особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування є необґрунтованим.

Більше того, в своєму клопотанні ОСОБА_5 просить зобов`язати орган досудового розслідування вчинити одну з передбачених статтею 283 КПК України дій у місячний строк.

Однак, згідно положень ч.1 ст.283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Згідно ч.2 ст.283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, Законом імперативно визначено обов`язкову умову для виконання положень зазначеної норми здійснення повідомлення про підозру.

Порядок повідомлення особи про підозру виключно визначено у главі 22 Кримінального процесуального кодексу України.

На даний час у кримінальному провадженні №0001875 від 18.05.2017 року жодній особі не повідомлено про підозру, тобто відсутня обов`язкова процесуальна вимога для виконання вимог положень статті 283 КПК України.

Тобто в даному випадку Законом не передбачено можливості здійснення однієї з процесуальних дій передбачених статтею 283 КПК України, а відтак питання обмеження процесуальних строків для здійснення таких процесуальних дій не може бути предметом судового розгляду.

Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 113, ч. 1 ст. 114 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч.6 ст.28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.219 КПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року), строки досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, п.6, п.8, п.11, п.12 ч.2 ст.115 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 18.05.2017 року.

Згідно постанови ВСУ від 25.05.2017 року у справі №5-475кс (15)16, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з ч.1 ст.5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що положення ст.219 КПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) не розповсюджуються на кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР до набрання чинності цим Законом (до 16.03.2018 року).

Відтак, до правовідносин, про які йдеться в клопотанні підлягає застосуванню ст.219 у попередній редакції, що діяла до введення в дію Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року та передбачала, що досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Тобто, ст.219 КПК України у попередній редакції, яка підлягає застосуванню в цій ситуації, передбачала початок обрахування строку з моменту повідомлення певній особі про підозру, однак у даному випадку, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялося, а тому, відповідно і неможливо говорити про наявність у ньому граничного строку. Такий строк виник би у справі з моменту повідомлення певної особи про підозру.

При цьому, у порядку ст.114 Кодексу слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження, а цей Кодекс не містить граничних строків для указаних дій про які клопоче заявник, з огляду на що, посилання заявника на норми ст.114 Кодексу є безпідставними, так як через відсутність у нормах законодавства чітко визначеного такого типу строку, викладене позбавляє слідчого суддю в його межах визначити той чи інший процесуальний строк.

За таких обставин, правові підстави для задоволення поданого клопотання у слідчого судді відсутні, в зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 28, 114, 219, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала слідчого судді відповідно до ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1