Справа №560/8/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558, №0000014 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орв`яниця Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2018 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаний з проникненням до житла, шляхом відкриття дверей проник до будинку належного ОСОБА_6 , що розташований в с. Соломіївка Дубровицького району, звідки таємно викрав металеві дверцята до грубки, молоток з металевою ручкою, дві металеві завіси та металобрухт масою 5 кг., що належить ОСОБА_6 , вартістю 263 грн., після чого ОСОБА_5 покинув вказаний будинок разом із викраденим, однак не зміг розпорядитись викраденим на власний розсуд, оскільки був виявлений та зупинений законним власником викраденого майна ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_5 будучи 14 грудня 2018 року повідомленим про підозру у кримінальному провадженні №0000558 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, 05 листопада 2018 року біля 16 год. 30 хв., маючи злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до житла шляхом відкриття дверей, проник до приміщення літньої кухні ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав пічну плиту вартістю 269 грн., пічну духовку вартістю 25 грн. та будівельну кельму вартістю 18 грн., що належить ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 312 грн.

Крім того, ОСОБА_5 29 листопада 2018 року біля 15 год., маючи злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням до приміщення літньої кухні ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав пічні дверцята вартістю 249 грн. та колосникову решітку вартістю 100 грн., що належать ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 349 грн.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю та надав показання, які підтверджують обставини вчинених ним злочинів, відповідно до викладеного в обвинувальних актах. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється та зазначив, що зробив для себе належні висновки, та розуміє, що внаслідок його дій було заподіяно шкоду потерпілому, а також просив його суворо не карати.

У суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_5 щодо дачі ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаних злочинів повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що в період часу з 05 листопада по 06 грудня 2018 року з належного йому будинку та літньої кухні, що розташовані в с. Соломіївка Дубровицького району Рівненської області було здійснено крадіжки майна. Одну з крадіжок, яка була вчинена 06 грудня 2018 року, ним було зупинено, так як ОСОБА_5 був ним виявлений з викраденим майном. При цьому потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, оскільки завдана йому шкода вказаними крадіжками відшкодована у повному обсязі, а тому просить суворо не карати.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна - крадіжку, поєднану з проникненням в житло та таємне викрадення чужого майна - крадіжку, поєднану з проникненням в житло, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України є правильною.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, негативно ставиться до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Касаційний кримінальний суд у своїй постанові від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к вказав, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї постанови від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинені обвинуваченим злочини є злочинами проти власності та у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілого, який вказав, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, просить суд суворо обвинуваченого не карати, призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Отже, факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України в повному обсязі знайшов своє відображення в ході судового розгляду.

Слід зазначити, що як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих статтей, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі та рахує за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст.ст.373, 374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- металобрухт чорних металів масою 5 кг., дві металеві завіси, молоток із металевою ручкою, металеві дверцята до грубки, будівельну кельму, які передані на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1