Справа № 182/8147/19
Провадження № 1-кп/0182/484/2020
У Х В А Л А
Іменем України

04.02.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополь матеріали кримінальних проваджень № 0001442, № 0002021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінальних проваджень № 0001442, № 0002021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілих та свідків. Крім того, прокурор зазначив, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування, був оголошений в розшук.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, пояснив, що перебуваючи на свободі, він може працювати і таким чином зможе відшкодувати шкоду, спричинену потерпілим. Обвинувачений заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, де він проживає разом з батьками за адресою АДРЕСА_1 .

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання обвинуваченого з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжких корисливих злочинів. Тому, суд вважає наявним ризик переховування від суду.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора та обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення стороною обвинувачення ризиків тиску на свідків та потерпілих, скоєння нових злочинів, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання обвинуваченого задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;

за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали з 04.02.2020 року до 04.04.2020 року.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському міському відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Нікопольському ВП ГУНП у Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1