Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/99/2020 Справа № 641/2752/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7

секретаря ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000780 від 03.04.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Софія, Болгарії, громадянки України, українки, з середньою освітою, студентки 4 курсу Державного навчального закладу «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» , не одруженої, інвалідностей не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08.03.2018 року близько 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин між нею та неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, почала наносити удари останній.

Так, ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі між кімнатою та кухнею, схопила своєю рукою за капюшон куртки, одягненої на ОСОБА_9 , яка в цей час намагалася покинути приміщення квартири, та стояла спиною до входу до кімнати, штовхнула обома руками у грудну клітину попереду ОСОБА_9 в результаті чого остання не встояла та впала спиною на підлогу обличчям догори. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії, сіла зверху на ОСОБА_9 на тазостегновий суглоб, затиснувши його обома ногами та почала по черзі наносити удари кулаками обох рук по обличчю та голові ОСОБА_9 , а саме: нанесла не менше 2-х ударів кулаками обох рук в лоб ОСОБА_9 по середній лінії та лівій ділянці лобу,а також кулаком своєї руки не менш одного удару в ліве вухо ОСОБА_9 .. Внаслідок вищевказаних умисних дій, ОСОБА_7 у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 утворилися синці у лобній ділянці по умовній серединній лінії та у лобній ділянці ліворуч, на передній поверхні лівої вушної раковини в ділянці завитку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення (злочину), що наведені вище та пояснила, що 08.03.2018 року близько 19 годин 30 хвилин вона знаходилася в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у неї виник конфлікт з ОСОБА_9 . Під час словесного конфлікту обвинувачена нанесла потерпілій удари. Після чого потерпіла намагалася вирватися від неї, і вона схопила її за куртку та штовхнула її в результаті чого потерпіла впала на підлогу. Після чого ОСОБА_7 сіла зверху на потерпілу та почала по черзі наносити удари кулаками обох рук по обличчю та голові останній. Вказала, що в скоєному злочині розкаялася.Проти цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди заперечувала, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, та не підтверджені жодними доказами.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Пояснила суду, що 08.03.2018 року близько 19 годин 30 хвилинв приміщенні квартири АДРЕСА_2 ,в ході конфлікту ОСОБА_7 нанесла їй удари по обличчю та голові.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_7 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинуваченаОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
ОбвинуваченаОСОБА_7 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, (злочин) передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, що вона щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченої, суд встановив, що ОСОБА_7 раніше не судима, не одружена, інвалідностей не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, студентка, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Відповідно до наданої досудової доповіді Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Вирішуючи питання про вид покарання, що має бути призначений обвинуваченій ОСОБА_7 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), відомості про особу обвинуваченої, сукупність обставин , що пом`якшують та обтяжують покарання, висновок досудової доповіді Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, а також позицію прокурора, потерпілої,її законного представника, які просили призначити обвинуваченій покарання у вигляді громадських робітта приходить до висновку щодо призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 звернулася до суду з цивільним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що внаслідок скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення ( злочину), її дитині ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) була завдана моральна шкода в розмірі 20 000 гривень, яка полягає в душевних стражданнях.
Розглядаючи цивільний позов суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч.1ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ст. 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.
З урахуванням викладеного, виходячи з душевних страждань та фізичного болю, які зазнала потерпіла, змін у її життєвих стосунках, порушення її покою, враховуючи тяжкість скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення (злочину) та наслідки для потерпілої, суд вважає розумним та справедливим цивільний позов в частині стягнення моральних збитків задовольнити частково та стягнути з обвинуваченої на користь законного представника потерпілої , яка діє в інтересах потерпілої 5000 грн.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої

ОСОБА_7 судом не обирався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 200 ( двохсот ) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 ( п`ять тисяч) грн..

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1