Справа №621/1106/20
Пр. №1-кс/621/361/20
Ухвала
Іменем України

29 квітня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в :
Слідчий ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 28.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме:
- велосипеда ТМ «Україна», з металевою рамою коричневого кольору, з наявними металевими щитками, рулем, сидінням та педалями, бувшого у вжитку, без зовнішніх ушкоджень, в повній комплектації, в справному та придатному стані.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, 27.04.2020, близько 17-00 год. невстановлена особа, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку велосипеда ТМ «Україна», який знаходився поблизу магазину «Крамниця», розташованого за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Соколове, вул. О. Яроша, 111, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим останній спричинено матеріальної шкоди.
28.04.2020 відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0000350 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
27.04.2020 під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та потерпілої ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого ОСОБА_6 добровільно видав велосипед ТМ «Україна», з металевої рамою коричневого кольору, з наявними металевими щитками, рулем, сидінням та педалями, бувший у вжитку, без зовнішніх ушкоджень, в повній комплектації, в справному та придатному стані. Також, в ході проведення вказаного огляду, присутня потерпіла ОСОБА_5 впізнала вказаний велосипед як свій, та як той, що був викрадений 27.04.2020, за сукупністю зовнішніх ознак.
Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучений 27.04.2020 велосипед ТМ «Україна» отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить задовольнити клопотання.
Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання та просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Слідчий ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Просив клопотання розглянути у його відсутність.
Власник майна ОСОБА_5 на розгляд клопотання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду клопотання була повідомлена належним чином. Просила клопотання розглянути без її участі. Проти задоволення клопотання не заперечувала.
Вислухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000350 від 28.04.2020 за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 27.04.2020 щодо надходження повідомлення від ОСОБА_5 про вчинення крадіжки належного їй велосипеду; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.04.2020; протоколу допиту потерпілого від 28.04.2020; протоколу огляду місця події від 27.04.2020; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.04.2020; зберігальної розписки ОСОБА_5 від 27.04.2020.
Згідно з пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1, 4 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).
Метою накладання арешту на майно: велосипед ТМ «Україна», з металевою рамою коричневого кольору, з наявними металевими щитками, рулем, сидінням та педалями, бувшого у вжитку, без зовнішніх ушкоджень, в повній комплектації, в справному та придатному стані - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.
Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є об`єктом кримінального правопорушення та речовим доказом, що зберіг на собі сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 27.04.2020 майно, а саме:
1) велосипед ТМ «Україна», з металевою рамою коричневого кольору, з наявними металевими щитками, рулем, сидінням та педалями, бувшого у вжитку, без зовнішніх ушкоджень, в повній комплектації, в справному та придатному стані, який вилучений за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1