САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІВ
Справа № 726/1037/19
Провадження №1-н/726/1/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

малолітньої особи ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000214 від 07.05.2019 року відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , учня 8 класу Чернівецької загальноосвітньої школи № 39, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
До суду надійшло клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 07.05.2019 року.

До суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_5 звернувся прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 07.05.2019, близько 02:00 години, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, таємно, умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання їх негативних наслідків, шляхом відчинення дверей, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно заволодів транспортним засобом, а саме квадроциклом марки «KYADTOCENTR», модель «F4125ST-16», жовтого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав останньому майнових збитків на загальну суму 10200 гривень.

Таким чином, в діях малолітнього ОСОБА_5 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності, вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням на територію домоволодіння.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що дійсно за вказаних у клопотанні обставин вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, яке вчинив проникнувши на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому і усвідомив небезпеку своїх діянь, обіцяв більше так не робити. Бажає стати на шлях виправлення.

Законний представник малолітнього ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували та відповідно надали згоду про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, зазначених у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , строком на 1 рік.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, будь яких претензій до малолітнього не має.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що малолітній та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, при встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає такі достовірними і дійшов висновку, що вина малолітнього ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши відомості про особу малолітнього, його ставлення до вчиненого, умови його життя та виховання, суд приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 виповнилося 13 років і він не досяг віку,відповідно до вимог ст. 22 КК України, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Із змісту ч. 2 ст.105 КК України вбачається, що застереження є найменш суворим та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» та може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Вирішуючи питання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує особу малолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання. На обліку в наркологічному диспансері чи психіатричній лікарні малолітній ОСОБА_5 не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність, суспільно-небезпечне діяння, яке він вчинив, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи думку прокурора, адвоката, законного представника, потерпілого, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки та передачі під нагляд матері строком на один рік.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 50, 97 ч. 2, 105 КК України, ст.ст. 498, 500-501 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , учня 8 класу Чернівецької загальноосвітньої школи № 39, примусові заходи виховного характеру у вигляді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки ОСОБА_5 (у період з 21:00 год. по 07:00 год. заборонити йому залишати місце проживання, відвідувати розважальні заклади, у яких здійснюють реалізацію тютюнових та алкогольних виробів) на строк 1 (один) рік;

3) передачі ОСОБА_5 , під нагляд матері ОСОБА_6 , яку зобов`язати посилити контроль та нагляд і виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку, на строк 1 (один) рік;

Речовий доказ - CR-R диски із відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження; квадро цикл, жовтого кольору повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру покласти на сектор ювенальної превенції.

На ухвалу протягом 30 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці.
Головуючий суддяОСОБА_1