ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1263/20 Справа № 202/7721/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні № 0002037 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта вища, адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 травня 2020 року включно.
Суд першої інстанції встановив наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляціїї:

- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що копія клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, була вручена обвинуваченому і лише одному із захисників безпосередньо перед початком судового засідання, а йому, як захиснику, це клопотання взагалі не було вручено.
Вказує, що судом не було надано оцінки доказам, які вже були досліджені судом, не було перевірено, чи свідчать вони про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.
Також зазначає, що враховуючи, що ОСОБА_6 є адвокатом, то процесуальну дію у вигляді повідомлення про підозру адвокату може вручити лише прокурор-процесуальний керівник, яким має бути тільки Генеральний прокурор, його заступник або керівник регіональної прокуратури. Однак, обвинувальний акт містить дані щодо процесуальних керівників, до складу яких увійшли лише прокурори Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1. Таким чином, відсутні жодні підтвердження процесуальних повноважень прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 та в.о. прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 , щодо здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні. Вказана обставина свідчить про відсутність у ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваного.
Вказав, що жодні матеріали не містять інсування заявлених прокурором ризиків.
Також зазначив, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не було визначено розмір застави, а також не було наведено мотивів, чому суд вважає за необхідне не визначати її розмір.

- обвинувачений ОСОБА_6 просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
В обґрунтовування вказав, що суд першої інстанції в черговий раз не надає оцінки протоколу його затримання, який підтверджує, що порушення умов домашнього арешту з його боку не було.
Вказав, що в повідомленні про підозру вказані дати, які не відповідають дійсності та не відповідають моменту вручення підозри. Зазначає про неправомірність ухвалення рішення про оголошення його в розшук.
Також зазначає, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених прокурором.
Вказав, що суд першої інстанції незаконно вказує, що він систематично порушує порядок в залі судових засідань.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора судом першої інстанції дотримані в повному обсязі не були, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Так, колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, судом першої інстанції правильно встановлена наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому колегія суддів зважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, вже понад п`ять місяців перебуває під вартою, має постійне місце проживання та роботи, є самозайнятою особою-адвокатом, позитивно характеризується Радою адвокатів Дніпропетровської області
Разом з тим, судом першої інстанції також встановлено, що на час розгляду клопотання, ризик можливості незаконного впливу на потерпілого, свідків у обвинуваченого відсутній, оскільки потерпілого та майже всіх свідків допитано, існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК значно зменшились.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
З урахуванням зазначеного, а також, що у цьому провадженні існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що обвинувачений раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому колегія суддів прийшла висновку, що обвинуваченому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що в повній і достатній мірі забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обовязків.
Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, ухвала скасуванню с постановленням нової, якою необхідно з зазначених вище обставин обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 345 КК України скасувати та постановити нову, якою:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_2 , строком до 22 червня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4, 8, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь-яким учасником цього кримінального провадження, крім слідчого, прокурора та захисника; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Звільнити з-під варти ОСОБА_6 негайно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4