ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1398/20 Справа № 173/997/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п.п.12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 квітня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про заміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено жодної обставини, передбаченої ст. 178 КПК України, лише констатується особлива тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід, ризикам запобігти не зможе.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 прибув до Державної установи Дніпровська установа виконання покарань № 4 14 листопада 2016 року, має хронічні захворювання, є особою, яка має інвалідність 3 групи, та на цей час стан здоров`я обвинуваченого погіршився.
Посилається на те, що після огляду на консультації лікаря-невропатолога було прийнято рішення, що хворий ОСОБА_8 не може знаходитися в умовах камерної системи та перебувати в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань № 4.
Вважає, що з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, необхідності його стаціонарного лікування в медичному закладі, не можливості його знаходження в умовах камерної системи та перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань № 4, наявності у нього безстрокової інвалідності, ряду хронічних захворювань, та захворювань, які можуть бути загрозливими для життя і здоров`я, необхідно змінити ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 квітня 2020 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 не має постійного офіційного місця роботи, проживає та зареєстрований не за місцем вчинення судочинства, то може ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, тобто існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя. Також обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину під час його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання також за вчинення особливо тяжкого злочину, тобто ОСОБА_8 не дотримався норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки, а тому є ризик того, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Отже, раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у цьому випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на цей час немає.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року за № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт №0001345від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

З матеріалів провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, після чого вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався вже під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 10 лютого 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а також зберігаються раніше визначені ризики.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, тому що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом у разі доведення його вини передбачені покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, або довічним позбавленням волі, раніше судимий 21 вересня 2007 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, та звільнившись з місць позбавлення волі 20 квітня 2016 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 16 діб, через нетривалий час обвинувачується у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 12, 13 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 263 КК України, тому обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватись від суду та є імовірність вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлений і об`єктивно існують, та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до довідки суду першої інстанції станом на 02 квітня 2020 року у вищевказаному кримінальному провадженні допитані всі потерпілі, свідки, обвинувачений, досліджено всі речові докази і матеріали кримінального провадження, та оголошено перерву до 07 квітня 2020 року для надання сторонам кримінального провадження часу до підготовки до судових дебатів.
Твердження захисника про те, що продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано судом лише тяжкістю кримінальних правопорушень, не може бути взято до уваги, оскільки згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту. Крім того, ризики обґрунтовані наявністю судимості, а тому тяжкість кримінальних правопорушень не є єдиною підставою.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 прибув до Державної установи Дніпровська установа виконання покарань № 4 14 листопада 2016 року, має хронічні захворювання, є особою, яка має інвалідність 3 групи є слушними, оскільки підтверджуються медичною довідкою Дніпровської міської медичної частини № 4 філії Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях від 02 квітня 2020 року за № 495, але погіршення стану його здоров`я не встановлено, тому як на цей час, стан ОСОБА_8 залишається стабільним.
Також спростовуються посилання захисника на рішення, прийняте Державною установою Дніпровська установа виконання покарань № 4 від 19 грудня 2019 року про те, що ОСОБА_8 потребує термінового ретельного огляду, обстеження та довгострокового лікування в стаціонарному відділенні в закладі Міністерства охорони здоров`я та не може знаходитись в умовах камерної системи і перебувати в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань № 4, оскільки вказане рішення було предметом розгляду попереднього клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому, розглянуте судом першої інстанції 26 грудня 2019 року, відповідно до якого судом встановлено, що вищевказане рішення начальника установи не містить посилання на медичну документацію, висновків конкретних лікарів та ким саме приймалось вказане рішення про неможливість знаходження та перебування ОСОБА_8 в умовах камерної системи, а також не містить посилання якої саме медичної допомоги не можна надати ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятору.
З цих підстав ухвалами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року і 10 лютого 2020 року було зобов`язано керівництво Державної установи Дніпровська установа виконання покарань № 4 організувати і забезпечити цілодобову охорону обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час лікування у відповідному закладі охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Вищевказане судове рішення від 10 лютого 2020 року також було предметом перегляду судом апеляційної інстанції 13 лютого 2020 року, та колегією суддів не було встановлено доказів про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки Державною установою Дніпровська установа виконання покарань № 4 так і не було надано на підтвердження цих обставин медичної документації.
Більш того, відповідно до вищезазначеної медичної довідки від 02 квітня 2020 року за час перебування в установі ОСОБА_8 неодноразово був оглянутий лікарями, проведені обстеження, проходив симптоматичні лікування в амбулаторно-поліклінічному відділенні Дніпровської міської медичної частини № 4 та суттєвих змін в самопочутті ОСОБА_8 не відмічалося, на цей час його стан залишається стабільним та знаходиться під постійним наглядом працівників Дніпровської міської медичної частини № 4.
Отже, посилання захисника на погіршений стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 та не можливості його знаходження в умовах камерної системи та перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань № 4 не є слушними, оскільки будь-якими документами вказані дані не підтверджуються, а також колегія суддів вважає їх такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4