Справа № 461/4863/19
Провадження № 1-кп/461/190/20
УХВАЛА

13.01.2020 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Львові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки такий закінчується 17.01.2020 року. Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може: переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, покази якого було взято за основу при оголошенні підозри та обвинувачення; вчиняти інші кримінальні правопорушення; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Відтак, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків, передбачених та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, встановив, що в межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 08.10.2019 року під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Ухвалою суду від 19.11.2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 17.01.2020 року.

Відповідно до ч.ч 2,3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого, з яким суд погоджується у повному обсязі.

Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно об`єднаних обвинувальних актів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме: незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в приміщення та у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що ризики які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати на момент розгляду клопотання та не відпали. Зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, покази якого було взято за основу при оголошенні підозри та обвинувачення, вчиняти інші кримінальні правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також, суд не виключає можливість вчинення ОСОБА_4 , як особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності громадян, який до взяття під варту не мав джерел доходів та засобів до існування, іншого кримінального правопорушення, з метою здобуття засобів для існування.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи те, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу з об`єктивних причин не забезпечить законослухняну поведінку обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 березня 2020 року.

Разом з тим, альтернативний запобіжний захід у виді застави, який визначений ухвалою слідчого судді від від 08.10.2019 року продовжує діяти.

Керуючись ст.ст.199, 331, 369, 371-372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» на строк 60 днів, тобто до 12 березня 2020 року включно.

Вважати продовженим застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент. Внесення застави, визначеної судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Обвинувачений, який перебуває під вартою, має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку у строк сім днів з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1