Справа № 159/1686/20
Провадження № 1-кп/159/242/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинувачених ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесе до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 26.02.2020 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_1 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має п`ятьох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, не судимого, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , який під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою, в середині січня 2020 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом відривання дошок, якими були забиті вхідні двері, проникли до комори по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали 100 кг зерна пшениці загальною вартістю 525,00 грн, чим завдали потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , який під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою, повторно, в кінці січня 2020 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, керуючись єдиним умислом, шляхом відривання дошок, якими були забиті вхідні двері, двічі проникли до комори по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали 50 кг зерна пшениці вартістю 262,50 грн та 100 кг зерна пшениці вартістю 525,00 грн, чим завдали потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 787,50 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен зокрема, вчинили злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинувачених.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винність у скоєнні інкримінованого злочину визнали повністю, просили врахувати факт примирення з потерпілим, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки кожен з них сплатив потерпілому по 2000,00 грн. та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. ОСОБА_5 також просив врахувати наявність на його утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні факт відшкодування йому завданої злочином шкоди, пояснив, що дійсно кожен з обвинувачених сплатив йому по 2000 грн. Додатково пояснив, що обвинувачені проникали до комори через бічні вхідні двері, які були забиті дошками, і якими він не користувався. На місці події знайшов телефон, по записам в якому встановив, що до події причетний ОСОБА_6 . Знає обох обвинувачених як односельчан та враховуючи відшкодування шкоди просить не призначати їм покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись правилами, закріпленими у ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинувачених, виду і розміру завданої шкоди.

Обираючи покарання кожному обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який в силу ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 є особою молодого віку, працездатний, не судимий, однак не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, отримує періодичні доходи від виконання роботи на замовлення, у вчиненому розкаявся, що підтверджено відшкодуванням потерпілому майнової шкоди, та є пом`якшуючою покарання обставиною. З урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності у виді позбавлення волі на мінімальних строк.

Одночасно, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, вартість викраденого та повне відшкодування збитків потерпілому, поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає необхідним звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд враховує, що він є молодою, не судимою особою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей. До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, яке виразилось у добровільному відшкодуванні потерпілому завданої шкоди. Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з мети покарання, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, критично ставиться до вчиненого, примирився з потерпілим, компенсував викрадене майно, є не судимою особою, виховує неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги позицію потерпілого, який наполягає на найбільш м`якому покаранні, суд дійшов переконання про можливість та достатність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції закону, за яким він притягуються до відповідальності без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України.

Покликання прокурора на утримання ОСОБА_5 під вартою за підозрою у вчиненні іншого злочину, як обставину, яка свідчить про необхідність призначення реального покарання, не впливає на рішення суду, оскільки в силу ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою допоки її вина не буде доведена обвинувальним вироком суду. Крім того, ролі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину у цій справі були однаковими, обидва в подвійному розмірі компенсували потерпілому вартість викраденого, обидва є не судимими особами, у ОСОБА_5 на противагу ОСОБА_6 є сім`я, тому у випадку не доведення його вини у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, відбування ним реального покарання за даний вироком буде невиправдано суворим.

Процесуальні витрати у справі відсутні, запобіжні заходи не обирались, долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,374,375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо кожен з них протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон «Prestigio», що належить обвинуваченому ОСОБА_6 та зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1