Справа № 344/5245/20
Провадження № 1-кс/344/2068/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: потерпілого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Івано-Франківського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000417 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликався на зазначені у ній обставини. Крім цього зазначив, що: потерпілий вказав органу досудового розслідування на осіб ймовірних порушників, проте слідчий виключив наявність в діях двох осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак складу кримінального правопорушення, незважаючи на висновок експертизи №94, покази свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 та телефонної розмови ОСОБА_6 ; невиконано доручення від 04.06.2019р. щодо встановлення та допит інших свідків та встановлення особи, яка поширила відеозапис побиття ОСОБА_3 в соцмережах; не виконано ряд ухвал слідчих суддів, про що наголошено в одній із ухвал від 15.02.2020р. та свідчать матеріали кримінального провадження; не проведено одночасний допит для усунення суперечностей між показаннями потерпілого та свідків події.

Скаржник та його адвокат в судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини, просили скаргу задовольнити.

В судовому засіданні слідчий слідчого відділу заперечив доводи скарги, звертаючи увагу на її безпідставність, оскільки слідчим правильно встановлено всі обставини при винесенні постанови про закриття провадження, допитані всі свідки, в присутності яких відбувались події, зокрема як зазначено в оскаржуваній постанові свідок ОСОБА_8 підтвердивши нанесення ударів однак не конкретизувала в які ділянки тіла, свідок ОСОБА_9 підтвердив незначні ляпаси долонею по корпусу тіла потерпілого, але це не були удари. Отже, складу злочину за нанесення легких тілесних ушкоджень не встановлено.

Заслухавши пояснення скаржника, його адвоката, слідчого слідчого відділу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 31.03.2020 року було закрито кримінальне провадження №0000417 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (4 томи), пояснень отриманих в судовому засіданні, та даної оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що 01.08.2017р. було внесено відомості до ЄРДР, про те що 27.07.2017р. близько 15год. біля магазину «1000 дрібниць» був вчинений конфлікт ОСОБА_6 , ОСОБА_9 з ОСОБА_3 , у ході якого ними йому заподіяно тілесні ушкодження, відкрито та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального порушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Що стосується доводів скаржника про неповноту слідства, то слід зазначити те, що суддею слідчим встановлено з матеріалів кримінального провадження, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення потерпілим вказано окрім причетних, очевидцями двох осіб - продавця ОСОБА_10 та власницю магазину ОСОБА_11 . В протоколі допиту потерпілого від 02.08.2017р., ОСОБА_3 повідомив що події 27.07.2017р. передували відносини його з ОСОБА_12 . 26.07.2017р. він дізнався про те, що у ОСОБА_13 є у власності магазин у приміщенні ТК «1000 дрібниць», а 27.07.2017р. її подруга ОСОБА_10 сказала щоб він підійшов до магазину. Біля магазину ОСОБА_6 та невідома особа, як потім з`ясувалось ОСОБА_9 , почали наносити удари і завели в магазин, де їх продовжили, та зобов`язали на телефонний запис попросити у ОСОБА_11 пробачення. В магазині в той час, до того як потерпілого завели в магазин, були ще особи: ОСОБА_10 продавець (що викликала потерпілого), ОСОБА_14 (власниця магазину) та невідома жінка, які вийшли одразу з приміщення. Після цього, ОСОБА_12 на дзвінки та СМС не відповідала. Після погрозливих дзвінків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до потерпілого, які надходили на наступний день після вчинення побиття, ОСОБА_17 31.07.2017р. вчинив напад на ОСОБА_15 , з метою забезпечення безпеки та захисту честі і гідності (як вбачається з матеріалів кримінального провадження за даним злочином також внесено відомості до ЄРДР, ОСОБА_15 після даного правопорушення - помер).

З інших матеріалів (показання ОСОБА_13 ) також встановлено, що ОСОБА_12 є орендарем та продавцем в магазині, а не власницею, а орендодавцем є ОСОБА_6 , 27.07.2017р. близько 11год. Дерещук приходив в магазин, де підміняла ОСОБА_18 - ОСОБА_19 (з її слів він поводився агресивно та казав про можливе пошкодження магазину і товару), про що остання повідомила ОСОБА_20 та пішла з магазину, повернувшись десь о 14.00год. 27.07.2017р. орендар ОСОБА_13 мала, з її слів, передати кошти за оренду приміщення орендодавцю, і в час коли там перебував ОСОБА_15 та прийшов ОСОБА_17 відбувся між ними конфлікт. Свідком конфлікту ОСОБА_13 не була.

Свідок ОСОБА_19 також підтвердила події в приміщенні магазину (біля магазину свідком подій вона не була), зокрема те, що вказано в оскаржуваній постанові нанесення кілька ударів ОСОБА_15 в тіло ОСОБА_17 , однак в які саме ділянки вона не бачила, оскільки вийшла з приміщення.

Свідок ОСОБА_21 заперечила знаходження її в магазині, де відбувся конфлікт.

Допитаний свідок ОСОБА_16 підтвердив нанесення ударів (ляпасів) долонею руки ОСОБА_22 після того, як ОСОБА_17 прийшов з балончиком до магазину.

ОСОБА_15 не був допитаний органами слідства, оскільки останній помер.

Матеріали кримінального провадження також містять висновок експерта №94 від 02.08.2017р., яким підтверджено наявність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 (2 синців ділянках грудної клітки, 1 в поперековій ділянці,1 в ділянці лівого стегна, 1 в ділянці лівої підколінної ямки, які утворились від дії тупих твердих предметів).

Інших свідків події інших не встановлено, доводи скарги в цій частині щодо не встановлення всіх свідків вчинено кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження, окрім тієї обставини, що в магазині на час події були дві особи: ОСОБА_19 і знайома ОСОБА_11 (зі слів свідка ОСОБА_23 ) чи ОСОБА_24 на яку вказав потерпілий, але яка про це заперечила, це залишилось поза увагою слідства і в постанові не зазначено, чи дійсно були в магазині два свідка і якщо так, то хто була тим іншим свідком події.

Водночас, оцінку щодо свідчень свідків та висновку експертизи про які зазначено вище в їх сукупності та кожного зокрема, слідчий належним чином не надав в оскаржуваній постанові.

Щодо факту невиконання слідчим СВ доручення від 04.06.2019р. (скаржник не зазначив чиє це доручення і кому адресоване) щодо встановлення та допит інших свідків та встановлення особи, яка поширила відеозапис побиття ОСОБА_3 в соцмережах, то в матеріалах кримінального провадження доручення від 04.06.2019р. відсутнє, а є відповідь слідчого за цією датою потерпілому про те, що дані оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» ще не отримані, дані ж інших операторів зв`язку копії відповідей направлені потерпілому.

Що стосується доводів скарги про те, що слідчим не виконано ряд ухвал слідчих суддів, про що наголошено в одній із ухвал від 15.02.2020р. (слідчий суддя ОСОБА_25 ) та свідчать матеріали кримінального провадження, то такі доводи є також частково обґрунтовані, оскільки у разі виконання ухвал слідчих суддів чи невиконання всіх чи деяких з зазначення причини неможливості такого, слідчий мав би обґрунтувати такі при вирішенні питання закриття кримінального провадження.

Щодо того, що слідчим не проведено одночасний допит для усунення суперечностей між показаннями потерпілого та свідків події, то слідчі дії слідчий вчиняє самостійно на власний розсуд із врахуванням необхідності таких слідчих дій, як з власної ініціативи, так і за обґрунтованим належно клопотанням в т.ч. потерпілого.

Отже, доводи скаржника про не повне вчинення слідчим дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, є частково обґрунтованими, а постанова про закриття кримінального провадження передчасною та такою, що підлягає до скасування.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже слідчим суддею встановлено, що скаржником частково обґрунтовано подану скаргу, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, відтак, вважаю, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Івано-Франківського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 31.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000417 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1