Дата документу 01.06.2020
Справа № 334/8115/18
Провадження № 1-кп/334/258/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0002637 від 01.08.2018, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, освіта загальна середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.06.2004 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді примусових заходів виховного характеру (передати під нагляд батьків) строком на 3 роки;

- 13.03.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 15.05.2006 року Апеляційним судом Запорізької області переглянуто вирок, застосовано ст. 75 КК України, на підставі чого звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 4 роки;

- 06.12.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 296 КК України, звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 74 КК України;

- 12.11.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано покарання по вироку Ленінського районним судом м. Запоріжжя від 13.03.2006 і визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 04.04.2014 року звільнено з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Приблизно у серпні 2018 року ОСОБА_4 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, при не встановлених в ході досудового слідства обставинах, знаходячись у м. Прага (Чехія), придбав предмет схожий на кастет, який у подальшому почав незаконно носити при собі без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 01.08.2018, приблизно о 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на зберігання раніше придбаного предмету схожого на кастет, переніс його до ділянки місцевості, розташованої поряд з будинком № 75 по вул. Кремлівська у м. Запоріжжі, був зупинений працівниками поліції, які під час проведення огляду виявили та вилучили у останнього вище вказаний металевий предмет, який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом, який виготовлений саморобним способом, який він, діючи умисно, незаконно носив безпосередньо при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, щодо придбання кастета і його незаконного носіння без передбаченого законом дозволу, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується висновком експерта від 27.08.2018 № 2-576, згідно якого вилучений у ОСОБА_4 предмет є холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом.

Згідно з ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 і які учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, а також суд роз`яснив, що у такому випадку учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як носіння кастета без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, на обліку у психіатричній лікарні, у наркологічному диспансері не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч.2 ст. 263 КК України, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.
Речові докази: кастет, який зберігається в камері схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1