Дата документу 29.04.2020 Справа № 554/3237/20
Провадження № 1-кс/554/5462/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18.03.2020 року слідча СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 у складі слідчо-оперативної групи Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області прибула до кварталу №69 виділу №6 Борівського лісництва ДП Куп`янське лісове господарство за повідомленням зі служби 102 про виявлення незаконної порубки дерев ОСОБА_8 , який здійснив незаконну вирубку дерев сосни в кількості 9 штук.
Прибувши на місце вищевказаної події, ОСОБА_7 здійснила огляд місця події та провела слідчі дії по вилученню ланцюгової бензомоторної пили Goodluck, бензину, мастила у ОСОБА_8 . Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_7 враховуючи технічний стан вилученої на місці події ланцюгової бензомоторної пили Goodluck,яка нібито належала ОСОБА_8 , прийшла до висновку про неможливість вилученою бензопилою здійснення порубки виявлених та описаних в протоколі огляду місця події дерев.
У невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 жодним чином не має відношення до скоєння вищезазначеного злочину, з метою штучного нарощування статистичних показників результатів роботи відділу поліції, досягла домовленості з начальником сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про притягнення завідомо невинного ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
При цьому, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на штучне створення доказів обвинувачення, а саме неправильне тлумачення фактів та подій, усвідомлюючи очевидність того, що притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного, слідча СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 у повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 08.04.2020 року умисно вказала, що ОСОБА_8 здійснив порубку дерев заздалегідь підготовленою ланцюговою бензомоторною пилою Goodluck.
16.04.2020 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України , а саме у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.
Крім того, 16.04.2020 року на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2020 про проведення обшуку,слідчим у кримінальному провадженні проведено обшук у приміщенні Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, провулок Майстрів, 1. В ході проведеного обшуку, а саме у службовому кабінеті
ОСОБА_7 виявлено та вилучено: мобільний телефон ОСОБА_7 Samsung сріблясто-чорного кольору, з imei: НОМЕР_1 у чорному шкіряному чохлі.
Таким чином, під час проведення вищевказаного обшуку було виявлено речі та документи, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У подальшому щодо вказаного майна планується проведення оглядів речей і документів, проведення судових експертиз, використання їх під час допиту осіб, тощо.
У вилученому у ОСОБА_7 мобільному телефоні можуть міститься відомості, що мають значення для досудового розслідування, зокрема може міститись переписка між нею та іншими фігурантами провадження у текстових та мультимедійних повідомленнях, фото та відеофайли щодо притягнення завідомо невинного ОСОБА_8 по кримінальної відповідальності, дані щодо розподілу грошових коштів та інші відомості, що мають значення для даного кримінального провадження.
На даний час щодо вказаних речей і документів проведені та продовжують проводитися слідчі дії, у зв`язку з чим відповідною постановою слідчого у кримінальному провадженні вони визнані речовими доказами.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Вказав, що в клопотанні не вказано достатніх підстав для накладення арешту, не наведені докази про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; підозра не обґрунтована; телефон належить її батьку, про це вказано в протоколі обшуку; порушуються права власника.
ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, бо він є власником телефону. Вказав, що в телефоні є його приватні дані, просив повернути йому вказане майно.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_7 , якій 16.04.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.372 КК України (а.с. 23-29).
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України, статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_7 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку від 16.04.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені, відповідно до протоколу обшуку від 16.04.2020 року, речі підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 у приміщенні Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, провулок Майстрів, 1, а саме: на мобільний телефон ОСОБА_7 Samsung сріблясто-чорного кольору, з imei: НОМЕР_1 у чорному шкіряному чохлі, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1