Справа № 159/1265/20 Провадження №11-сс/802/300/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (ЄРДР № 0000483),
В С Т А Н О В И В
Старший слідчий Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого 12 травня 2020 року в ході огляду місця події автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно реєстраційних документів належить ДП «Ковельське лісове господарство» з бортовим причепом синього кольору д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_11 ; деревину породи дуб у кількості 30 шт. загальною кубомасою 5,22 куб. м, що знаходилась в кузові вказаного автомобіля та деревину породи дуб у кількості 24 шт. загальною кубомасою у кількості 3,8 куб. м, що знаходилася у вищевказаному причепі; реєстраційні документи на транспортний засіб та причеп, а також товарно-транспортну накладну серії ВЛВ №041444 від 12 травня 2020 року.
Подане клопотання мотивував тим, що тимчасово вилучене майно, є предметом та знаряддям вчинення злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Метою застосування арешту вказаного майна є необхідність збереження речових доказів, що підтверджують факт вчинення даного злочину, а тому просив клопотання задовольнити.
Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна, відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого задовольнити. Вказує, що тимчасово вилучене майно, зокрема деревина породи «дуб» є предметом вчинення злочину, а транспортний засіб та причеп, з використанням яких здійснювалось транспортування вказаної деревини є знаряддям його вчинення. Згідно даних вилученої товарно-транспортної накладної, встановлено факт перевезення не задекларованих лісоматеріалів у кількості 2 шт., а транспортний засіб та причеп належать не ДП «Ковельське лісове господарство», як помилково зазначає слідчий суддя, а ОСОБА_11 , тому з урахуванням відповідності критеріїв, зазначених у ч. 1 ст. 98 та п.1 ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на таке майно.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, представників власника майна, які проти її задоволення заперечили, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчим суддею враховано наведені вище положення кримінального процесуального закону.

У провадженні Ковельського ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 11 березня 2020 року в ЄРДР за № 0000483 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.246 КК України по факту незаконної порубки дерев невідомими особами на території Ковельського, Старовижівського, Ратнівського, Любомльського та Шацького районів, Волинської області у період часу з січня 2020 року по даний час, що спричиняє істотну шкоду природному та навколишньому середовищу.
12 травня 2020 року, в ході огляду місця події, було виявлено та вилучено - автомобіль марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно реєстраційних документів належить ДП «Ковельське лісове господарство» з бортовим причепом синього кольору д.н.з. НОМЕР_2 ; деревину породи «дуб» у кількості 30 шт. загальною кубомасою 5,22 куб. м, що знаходилась в кузові вказаного автомобіля та деревину породи «дуб» у кількості 24 шт. загальною кубомасою у кількості 3,8 куб. м, що знаходилася у вищевказаному причепі; реєстраційні документи на транспортний засіб та причеп, а також товарно-транспортну накладну серії ВЛВ №041444 від 12 травня 2020 року.
Підставність заявленого клопотання прокурор та слідчий обґрунтовують фактом перевезення не задекларованих лісоматеріалів у кількості 2 шт., що встановлено наявними розбіжностями у товарно-транспортній накладній серії ВЛВ №041444 від 12 травня 2020 року.
Встановлено, що уся виявлена деревина породи «дуб» містить відповідне маркування, чіпована, а тому невідповідності даних щодо її кількості у ТТН, є об`єктивно не достатньо для підтвердження факту незаконної порубки та наявності незаконно зрубаної деревини та її арешту, який не виправданий потребами досудового розслідування та порушує законні права власників такого майна.
Не містить клопотання про арешт майна і жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розмір у даному кримінальному провадженні, як це вимагає об`єктивна сторона ст. 246 КК України, а вилучена товарно-транспортна накладна не є предметом досудового розслідування даного кримінального провадження.

Тоді як формальне посилання у заявленому клопотанні на необхідність накладення арешту, з огляду на відповідність тимчасово вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, без зазначення яким чином вилучена деревина має відношення до речових доказів у даному кримінальному провадженні, є очевидно недостатнім для його задоволення.

Відтак, оскаржувана ухвала є законною та обгрунтованою, підстави для її скасування та задоволення поданої покурором апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді: