КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0007558 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року ,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого Самодіна
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 10 січня 2020 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та постанови нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що суд не взяв до уваги наступні обставин, а саме тяжку онкологічну хворобу матері, яка потребує цілодобового нагляду, особу-підприємця, який письмово підтверджує про готовність його працевлаштувати, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність можливості знищення доказів, бо вони вже передані до суду.
Апелянт вказує також на те, що суд не обґрунтував можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також суд відмовив йому, коли він хотів відмовитись від захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді,
- пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги,
- прокурора та потерпілого, які категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи наявним ризик переховування обвинуваченого та перешкоджання розгляду справи в суді, при цьому потерпілий зазначив про те, що обвинувачений після звільнення із СІЗО жодного разу не з`явився до суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, двоє інших обвинувачених перебувають за межами України,
- дослідивши матеріали контрольного судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з матеріалами справи, у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Відповідно до аудіозапису судового засідання, зафіксованому на технічному носії, 12 листопада 2019 року судом в порядку ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів з наданням обґрунтування про те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 10 років, з огляду на що обвинувачений може ухилитися від суду. Окрім того, обвинувачений перебував у розшуку тривалий час, що також свідчить про ризик переховування останнього. На даний час у справі не допитані свідки та не досліджені докази, а відтак існує ризик впливу на свідків.
Представник потерпілого підтримав думку прокурора, вказавши, що у кримінальному провадженні раніше були притягнуті три особи, яким змінили запобіжний захід, внаслідок чого підозрювані, в тому числі і ОСОБА_5 , зникли, у зв`язку з чим перебували більше двох років у розшуку. На даний час розшукуваний та затриманий тільки обвинувачений, а тому вважає, що наявний ризик переховування.
Захисник та обвинувачений вважали, що відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 10 січня 2020 року включно.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке, у випадку доведеності його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Окрім того, судом враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше хоча і не судимий, проте неодружений, утриманців не має, до затримання за місцем реєстрації не проживав, ухилявся від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що свідчить про наявність ризику переховування від суду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, який відноситься до особливо тяжких злочинів, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, переховувався від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, дійшов висновку, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду, або що свідчить про наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду.

При цьому, на думку колегії суддів, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого як на підставу для зміну йому запобіжного заходу на те, що судом не взято до уваги наявність на його утриманні тяжко хворої матері, дані про особу-підприємця, який письмово підтверджує про готовність його ( ОСОБА_11 ) працевлаштувати, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність можливості знищення доказів, є безпідставними, оскільки наявні реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватися від суду та перешкоджати подальшому розгляду справи.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки встановлені обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року, якою продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 10 січня 2020 року включно залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3