Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 554/50/20
Провадження № 1-кс/553/22/2020
У Х В А Л А
Іменем України

16.04.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Іжик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, в порядку ст. 303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною скаргою в порядку ст.303КПК України на бездіяльність посадових осіб територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, в якій просила зобов`язати посадових осіб (керівника) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві забезпечити внесення відомостей викладених у заяві про вчинення злочину від 23.12.2019 року до ЄРДР та розпочати досудове розслідування та зобов`язати посадових осіб (керівника) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві виконати інші її вимоги, що викладені у заяві від 23.12.2019 року.

Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року дану справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 24 лютого 2020 року справу передано судді Крючко Н.І..

У судове засідання учасники процесу не зявились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.
При цьому, скаржницею ОСОБА_1 , направлено на електронну адресу суду заяву про розгляд скарги у її відсутність з вимогою прийняття рішення у справі, незважаючи на процесуальну можливість ухвалення процесуального рішення судом.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність заяви від заявника про розгляд за її відсутності, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявниці.

Відповідно доч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України, встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Зі скарги та доданих до неї документів убачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність посадових осіб територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 , передбачених ст.ст. 364,375,396 КК України.

Судом установлено, що 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Так, зі змісту заяви від 23.12.2019 року, вбачається, що 19.12.2019 року у судовому засіданні з розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню за ч.2 ст. 286 КК України, у справі № 554/5166/19, суддею Савченко А.Г. було прийнято рішення, яке по своїй суті є неправосудним, оскільки, на думку скаржниці, спрямоване на знищення слідів злочину. Своїм рішенням суддя Савченко А.Г. виявив свою упередженість по відношенню до іншої сторони у справі. Тому, скаржниця вважає, що в діях судді ОСОБА_2 маються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 375, 396 КК України.
Положенням частина 1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Положенняст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а саме сукупності зовнішніх ознак вчиненого злочину (об`єктивна сторона): час, місце, спосіб, засоби, обстановка та й інші обставини вчинення злочину.
За відсутності конкретних даних про ознаки кримінального караного діяння заява не підлягає внесенню до ЄРДР, що не позбавляє заявника права, у разі встановлення вищевказаних ознак, повторно звернутися із належним чином оформленою заявою до відповідного правоохоронного органу, до компетенції якого відноситься розслідування виявленого злочину.
За змістом ч.1, п.5 ч.5ст.214 КПК України, п.1.9, пп. 5 п. 2.1 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, правом визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, вказаного у повідомленні про кримінальне правопорушення наділений реєстратор Реєстру, а не особисто заявник.

Не зважаючи на те, що ст.214КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
ОСОБА_1 вказано на те, що, на її думку, зазначені в заяві дії судді Октябрського районного суду м. Полтави Савченка А.Г. підлягають кваліфікації саме за ст.ст. 364,375,396 КК України.
При цьому, скаржницею в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми обєктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом обєктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Таким чином, незважаючи на те, що скаржниця ОСОБА_1 вважає заяву від 23.12.2019 року повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364,375,396 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочинів. А тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не може вважатися та бути підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник, та є по суті незгодою з процесуальним рішенням судді, що має іншу правоуу природу та має інший процесуальний порядок вирішення.
Відповідно до Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Судді відповідно до п. 2 Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя (Перша світова конференція з незалежності правосуддя, Монреаль, 1983 рік) є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знання права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин.
Також слід зауважити, що посилання скаржниці на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої встановлений порядок внесення відомостей до ЄРДР не пізніше 24 годин після подання заяви, а також відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
З аналізу наведених у скарзі доводів, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 214, 303-307,309,376, 477КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, в порядку ст. 303 КПК України за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко