Справа №:755/7705/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Узбекистан, громадянину Республіки Азербайджану, офіційно не працюючому, не одруженому, проживаючому без реєстрації на території України, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимому (зі слів), у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003602 від 01 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 звернулась до суду в рамках кримінального провадження за №0003602 від 01 червня 2020 року з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 01 червня 2020 року близько 02 години у ОСОБА_4 , з мотивів помсти на ґрунті ревнощів виник злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В той же день, близько 03 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дарницький бульвар, 4, здійснив телефонний дзвінок із мобільного телефону НОМЕР_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , та домовився з останнім про зустріч.
В подальшому, близько 03 години 25 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дарницький бульвар, 15, ОСОБА_4 зустрівся потерпілим ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , керуючись мотивом помсти на ґрунті ревнощів, наблизився до ОСОБА_9 та, тримаючи в правій руці предмет схожий на ніж, наніс потерпілому 3 колото-різаних поранення в область життєво-важливих органів.

Від отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_9 в той же день, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у КМКЛ ШМД, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 020-1236 від 02 червня 2020 року, смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від проникаючих колото-різаних поранень грудної і черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів.

За цим фактом 01 червня 2020 року було розпочато кримінальне провадження за №0003602 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

01 червня 2020 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
02 червня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити мотивуючи тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, відсутність у підозрюваного постійного місця реєстрації та проживання в Україні та м. Києві, що він не працює, не має постійного заробітку, тому існують ризики, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; можливість впливати на свідків шляхом залякування, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являючись за викликом до слідчого чи прокурора, з метою затягування кримінального провадження; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 категорично заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначила, що у клопотанні слідчого ризики є необґрунтованими. Також, наявність ризиків не довів і прокурор. Крім того, просила визнати затримання ОСОБА_4 відповідно до ст. 208 КПК України незаконним, та не застосовувати до нього запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 погоджувався на обрання йому запобіжного західу у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, заявив клопотання про переклад йому на рідну мову не тільки клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а і усіх матеріалів, які долучені до клопотання.

Вислухавши думу учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розписки підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно матеріалів клопотання, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження чого наявні зібрані органом досудового розслідування докази у кримінальному провадженні, які долучені до самого клопотання у якості додатків, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з суворістю, передбаченого законом покарання за вчинене діяння, може ухилитись від слідства, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В той же час, в силу положень частин 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Разом з тим, хоча поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, відповідно до положень ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких обставин, слідча суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку на даному етапі досудового розслідування, приходить до висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), а саме: протокол огляду місця події (трупа) від 01 червня 2020 року та ілюстровану таблиці до нього; постанову про призначення судово-медичної експертизи; лікарське свідоцтво про смерть; довідку про причини смерті; протокол огляду речей від 01 червня 2020 року та 02 червня 2020 року; протокол огляду місця події від 01 червня 2020 року; протоколів допитів свідків від 01 червня 2020 року; протокол обшуку затриманої особи від 01 червня 2020 року та ілюстровану таблиці до нього, протокол допиту підозрюваного від 01 червня 2020 року, що свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки у своїй сукупності підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В судовому засіданні, стороною захисту, відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про необґрунтованість пред`явленої підозри.

В свою чергу, оцінюючи обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, таких як можливого тиску на потерпілого та свідків, переховування, здійснення перешкод кримінальному провадженню, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя, з урахуванням позицію ЄСПЛ в частині, наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russiaи (Панченко проти Росії)) вважає, що у даному конкретному випадку встановлені сторною обвинувачення ризики, обґрунтованими, оскільки вони належним чином мотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

А тому, на підставі викладеного, слідча суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, який не працює, не має постійного джерела доходів, соціальних зв`язків, не має реєстрації на території України та постійного місця проживання у м. Києві, може продовжити злочину діяльність, а також враховуючи вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, та доведеність стороною обвинувачення обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що дане клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню як обґрунтоване.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він не одружений, не працює, не має постійного місця проживання в Україні та у м. Києві, громадянин іншої держави, раніше не судимий.
Вказані вище обставини, а також суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 на думку слідчої судді, дають підстави вважати, що з боку підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, можливість впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, клопотання слідчої про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.
Підстав для обрання відносно підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.
Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені вимогами ст. 177 та ст. 178 КПК України, з урахуванням вимог п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідча суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Щодо клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про переклад на його рідну мову не тільки клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а і усіх матеріалів, які долучені до клопотання, слідча суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).
Право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права останнього на справедливий суд.
Відповідно до вимог пп. «е» п. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
Рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», в якому визначено, що право на допомогу перекладача стосується, як усних виступів, так і документальних матеріалів кримінального провадження. Ці гарантії надані з метою реалізації права на справедливий суд
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 24 лютого 2005 року по справі «Гусейн проти Італії», Суд вказує, що гарантія, передбачена підпунктом "e" пункту 3 статті 6 Конвенції не застосовується настільки широко, щоб включати в себе вимогу про надання обвинуваченому у кримінальній справі письмового перекладу будь-яких документальних доказів або офіційних паперів, долучених до матеріалів справи. При цьому Європейський Суд зазначив, що в даній нормі Конвенції вказується "усний перекладач", а не "письмовий перекладач". Це дає підставу вважати, що надання лінгвістичної допомоги обвинуваченому в усній формі може відповідати вимогам Конвенції. Проте усний переклад повинен бути таким, щоб дати можливість обвинуваченому бути ознайомленим з порушеною проти нього справою і здійснювати свій захист та особливо мати можливість викладати суду свою версію подій.
Отже, перекладу підлягають не всі документи кримінального провадження, а тільки основні, що надають можливість обвинуваченому/підозрюваному бути ознайомленим з порушеною проти нього справою та мати можливість викласти суду свою версію подій.
Слідчим підозрюваному ОСОБА_4 було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на українській мові та його переклад на рідну для підозрюваного мову.

На початку судового засідання була оголошена перерва для надання можливості перекладачу перекласти ОСОБА_4 на рідну мову, долучені до клопотання письмові докази, після чого була надана можливість підозрюваному конфіденційної бесіди з його адвокатом. Тільки після цього судове засідання було продовжено.
Відповідно до вимог ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
На підставі наведеного та, керуючись, ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003602 від 01 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 липня 2020 року (включно) та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислюється з моменту його фактичного затримання - з 17 години 00 хвилин 01 червня 2020 року.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1