Номер провадження: 11-сс/813/587/20
Номер справи місцевого суду: 509/1495/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001657 від 11 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин слідим суддею

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та до нього застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого взагалі проігнорував той факт, що характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 є злочином проти авторитету органів державної влади, що свідчить про відсутність у підозрюваного розуміння та дотримання елементарних норм поваги до правоохоронних органів і характеризує ОСОБА_11 явно з не найкращої сторони.

Санкція ч.2 ст.345 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Враховуючи викладені обставини прокурор вважала, що існують правові підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_12 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Стаття 29 Конституції України гарантує: «Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність».

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статті 177 Кримінального процесуального кодексу України і на які вказує слідчий, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на позицію законодавця та судову практику, завдання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні:

1) обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України;

2) необґрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу». Про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтованого підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколами допиту потерпілих працівників Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; записами з камер відеоспостереження; іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 . При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

В судовому засіданні апеляційного суду, як на одну з підстав необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, прокурор посилався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини у вчиненні інкриміновано злочину.

Так, злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та за його вчинення винуватій особі може бути призначено максимальне покарання до 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, в рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Апеляційний суд зазначає, що запобіжний захід не є покаранням за вчинений злочин, а є заходом забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що з моменту застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, не намагався переховуватись від органу досудового розслідування, а також прокурор не зміг надати будь-яких доказів про те, що ОСОБА_9 намагався впливати на свідків, потерпілих або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В своїй апеляційній скарзі прокурор не зазначила конкретну адресу за якою, на її думку, до підозрюваного ОСОБА_9 необхідно застосувати цілодобовий домашній арешт.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, тощо.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 зареєстрований та постійно проживає в м.Одесі, він одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також він працевлаштований.

Викладені обставини доводять існування у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 самостійно за першою вимогою з`явився в судове засідання апеляційного суду.

Слід зазначити, що злочин, який органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_9 був вчинений ще 11 серпня 2018 року. Прокурор в судовому засіданні зазначила, що з того моменту ОСОБА_9 нові злочини не вчиняв.

Прокурор в судовому засіданні не змогла навести доказів того, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечує належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, до підозрюваного ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду апеляційним судом було встановлено, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у наступному.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

З резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що слідчий суддя застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклав на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Проте, в порушення вимог ч.7 ст.194 КПК України, слідчий суддя не визначив строк дії вказаних обов`язків, який не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає таке порушення вимог кримінального процесуального закону істотним, яке перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до положень п.3) ч.1 ст.409, ст.412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

З огляду на зазначені обставини апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді, з урахуванням положень ч.3 ст.407 КПК України, підлягає безумовному скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком на 2 місяці

Керуючись статтями 177, 178, 179, 193, 194, 309, 376, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та до нього застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії ухвали в частині покладення обов`язків до 02 червня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3