Справа № 573/574/20
Номер провадження 1-кп/573/108/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 02 січня 2020 року за №0000007, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Суми, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- за ст. 116 КК України,

ВСТАНОВИВ:
02 січня 2020 року, близько 11:00 год., ОСОБА_7 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , в якому спільно зі своїми батьками проживає раніше знайомий йому ОСОБА_5 .

Самовільно зайшовши до зазначеного будинку, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав безпідставно ображати нецензурною лайкою ОСОБА_5 та його відчима ОСОБА_8 , якого не було вдома. Намагаючись уникнути конфлікту, ОСОБА_5 виштовхав ОСОБА_7 на вулицю, але останній не заспокоївся та продовжив висловлювати на адресу ОСОБА_5 та його родини тяжкі образи з використанням нецензурних висловів, які принижували їх гідність та ганьбили честь, а також два рази спробував вдарити ОСОБА_5 в обличчя, намагаючись нанести йому тілесні ушкодження.

У цю мить у ОСОБА_5 , який з огляду на висловлені на його адресу та адресу його родини з боку ОСОБА_7 тяжкі образи з використанням нецензурних висловів та насильства стосовно нього, перебував у емоційному стані фрустрації, який суттєво негативно вплинув на його свідомість та поведінку у вигляді домінування інтенсивного емоційного збудження, гострого переживання почуттів образи, гніву, презирства у відповідь на ініціативно брутальну поведінку потерпілого ОСОБА_7 , що детермінувало усвідомлення ОСОБА_5 наявної реальної та суб`єктивної перешкоди для задоволення значимих для нього потреб у безпеці, захисті честі та достоїнства своєї родини та себе і призвели до зниження здатності щодо об`єктивної оцінки обставин ситуації та обмеження свободи вибору адекватних форм реагування, зниження вольового контролю, імпульсивності агресивних дій, перебував у стані вираженого емоційного збудження, яке суттєво знизило його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання, раптово виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Після того ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір щодо позбавлення життя потерпілого, керуючись мотивом припинення тяжких образ з боку ОСОБА_7 та запобігання протизаконному насильству з його боку, діючи умисно, наніс руками та ногами не менше 31 удару в область голови, шиї, кінцівок та тулубу ОСОБА_7 , який від отриманих в процесі побиття ударів впав на землю.

Нанесення ударів ОСОБА_9 ОСОБА_5 припинив після того як знайомий потерпілого ОСОБА_10 , який був свідком вказаних подій, відтягнув його від потерпілого.

В результаті вчинення вказаних дій ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, через декілька годин після їх отримання, за місцем свого проживання.

Причиною смерті ОСОБА_7 є поєднана тупа травма голови, шиї, грудної клітки, що супроводжувалася субдуральною гематомою зліва, крововиливами в стовбурову частину мозку, в мізочок, під м`яку мозкову оболонку мозку та мізочка, в шлуночки мозку, крововиливом над твердою мозковою оболонкою шийного відділу спинного мозку, прямими переломами VІ-Х ребер справа та ускладнилася набряком і здавленням головного мозку.

На трупі ОСОБА_7 виявлено пошкодження: субдуральна гематома зліва, крововиливи в стовбурову частину мозку, в мізочок, під м`яку мозкову оболонку мозку та мізочка, в шлуночки мозку, крововиливи в м`які тканини голови, крововилив в м`які тканини позадній поверхні середньої третини шиї, крововилив над твердою мозковою оболонкою шийного відділу спинного мозку, прямі переломами VІ-Х ребер справа по середньо-пахвинній лінії з крововиливами в м`які тканини. Крововиливи в м`які тканини задньої поверхні грудної клітки, попереку, правої сідниці, правого стегна. Садно верхньої губи зліва. Осаднення: зовні від лівого ока, на передній поверхні нижньої щелепи зліва. Синці: навколо лівого ока з переміщенням на ліву сторону обличчя, під правою ключицею, на правій боковій поверхні грудної клітки 5, в середній третині лоба зліва, в крижовій ділянці справа та зліва, в ділянці правого кульшового суглобу. Припухлість м`яких тканин навколо лівого ока.

Пошкодження у вигляді травми голови та шиї мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Пошкодження у вигляді переломів ребер мають ознаки середньої тяжкості та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Всі інші пошкодження мають ознаки легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 02 січня 2020 року, близько 11 год., був вдома зі своєї дівчиною ОСОБА_11 та дідом. Мати та вітчим знаходилися в м. Білопіллі. В цей час до будинку, без дозволу, зайшов ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та запитав, де ОСОБА_12 , тобто його відчим. Почувши, що останнього немає вдома, ОСОБА_7 став кричати голосно та висловлюватися нецензурною лайкою на адресу його сім`ї. При цьому він використовував образливі та принижуючі гідність слова. ОСОБА_5 став його виштовхувати з будинку. На що той теж штовхнув його та вийшов. Залишившись у будинку, ОСОБА_5 чув як ОСОБА_7 на вулиці продовжував кричати та обзивати його сім`ю. Тому він одягнувся і вийшов на вулицю. Побачивши його, ОСОБА_7 не зупинив своїх дій, а навпаки, так і кричав далі, і двічі намагався вдарити ОСОБА_5 . В цей час дії ОСОБА_7 так його «завели», що у нього в душі нібито все перевернулося, його поглинула сильна образа та викликали такий збуджений нервовий стан, що він пам`ятає лише, що наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 , а далі вже нічого не пам`ятає. Потім йому розповіли, що його від ОСОБА_7 відтягнув ОСОБА_10 , товариш ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 завела його у двір, де він вже прийшов в себе і побачив, що ОСОБА_7 піднявся та пішов від їхнього двору. У вчиненому розкаюється та жалкує, що все так сталося.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 116 КК України, а саме: умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з такого.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має молодий вік і на даний час проходить строкову службу в Збройних силах України.

За місцем проживання і служби обвинувачений характеризується виключно позитивно.

Завдана шкода потерпілій відшкодована обвинуваченим та його рідними, оскільки сам ОСОБА_5 в повному обсязі це зробити не мав можливості, так як перебуває під цілодобовим домашнім арештом і є солдатом строкової служби.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; добровільне відшкодування завданого збитку; вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Також при призначенні покарання для обвинуваченого суд враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка зазначила, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання не пов`язане із позбавленням або обмеженням волі.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 хоча і вчинив злочин середньої, але йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 116 КК України, без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту необхідно залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 04 та 08 січня 2020 року накладений арешт на речові докази, який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 116 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт на синтетичну куртку чорного кольору, водолазку білого кольору, штани спортивні синтетичні у смуги сірого та білого кольорів, що належали померлому ОСОБА_7 ; мікрочастини з долонь обох рук ОСОБА_7 , зразки волосся з голови ОСОБА_7 , змиви з нігтьових поверхонь рук ОСОБА_7 , контрольні змиви поверхонь пальців рук ОСОБА_7 , берці коричневого кольору, військову флісову кофту зеленого кольору, спортивні штани сірого кольору, кросівки сірого кольору з чорними вставками, що належать ОСОБА_5 , який накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 04 та 08 січня 2020 року.

Речові докази:

-синтетичну куртку чорного кольору, водолазку білого кольору, штани спортивні синтетичні у смуги сірого та білого кольорів, що належали померлому ОСОБА_7 ; мікрочастини з долонь обох рук ОСОБА_7 , зразки волосся з голови ОСОБА_7 , змиви з нігтьових поверхонь рук ОСОБА_7 , контрольні змиви поверхонь пальців рук ОСОБА_7 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУПН України в Сумській області, знищити;

-берці коричневого кольору, військову флісову кофту зеленого кольору, спортивні штани сірого кольору, кросівки сірого кольору з чорними вставками, що належать ОСОБА_5 та зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУПН України в Сумській області, повернути останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя