Дата документу 23.04.2020 Справа № 318/2660/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/690/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/2660/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 січня 2020 року про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новознам`янка Верхньорогачицького району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим та закриття кримінального провадження щодо нього,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК на підставі ст.46 КК у зв`язку із примиренням із потерпілою та кримінальне провадження щодо нього закрито.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції не допитав обвинуваченого, не встановив його ставлення до скоєного злочину, не з`ясував дані про визнання ним вини, обставини вживання алкогольних напоїв, причини спроб залишити місце події, факт перебування на службі в правоохоронних органах. Крім того, суд не роз`яснив обвинуваченому та потерпілій підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, тобто суд належним чином не переконався, що учасникам провадження зрозуміло положення відповідного закону. Також суд в ухвалі виклав лише правову кваліфікацію злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , без наведення фактичних обставин вчинення злочину, незважаючи на те, що ухвала постановлена за результатами судового розгляду. Суд не дослідив матеріали кримінального провадження, не встановив вид та розмір шкоди, яку завдано потерпілій, не визначив розмір процесуальних витрат з метою їх стягнення з обвинуваченого. Не врахував суд і ту обставину, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК, є публічні інтереси у сфері безпеки руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту. Таким чином, враховуючи, що дії обвинуваченого безпосередньо порушили публічні інтереси, а в матеріалах справи відсутні відомості про розмір витрат на лікування потерпілої, процесуальних витрат, їх повне або часткове відшкодування, суд не міг дійти обґрунтованого висновку про наявність сукупності умов, за яких можливе звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому суд в ухвалі не зазначив усіх доводів прокурора на заперечення щодо закриття кримінального провадження та не зазначив належних мотивів на їх спростування. Також суд безпідставно ухвалив рішення про знищення речових доказів, адже дані речі належать обвинуваченому та підлягають поверненню останньому. В резолютивній частині ухвали не зазначено строк і порядок набрання ухвалою законної сили.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки обвинувачений примирився з нею та повністю відшкодував завдані збитки.

За змістом оскаржуваної ухвали, в провадженні районного суду перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК.

В судовому засіданні потерпіла та обвинувачений звернулися до суду з клопотаннями про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Суд, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності, в ухвалі зазначив, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , дійсно мало місце та містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК. Обвинувачений винен в його вчиненні, оскільки спричинив потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений раніше не судимий, примирився з потерпілою, відшкодував їй збитки, злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК, є злочином невеликої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.46 КК особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За положеннями закону України про кримінальну відповідальність примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

Суд першої інстанції, застосувавши наведену норму закону України про кримінальну відповідальність, у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК, мотивував своє рішення повною мірою.

Так, відповідно до ст.12 КК злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Судом встановлено й факт примирення ОСОБА_7 з потерпілою ОСОБА_9 та повне відшкодування завданих злочином збитків.

Наведені обставини прокурором ні під час судового розгляду, ні під час оскарження ухвали суду першої інстанції до апеляційного суду не оспорюються.

Крім того, потерпілою на адресу апеляційного суду також подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій нею додатково підтверджено факт примирення з обвинуваченим та відшкодування ним усіх завданих їй збитків, у зв`язку з чим вона не має будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на зазначені обставини суд першої інстанції, отримавши клопотання потерпілої та обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, діючи у відповідності до вимог ч.4 ст.286 КПК, а також встановивши відсутність будь-яких визначених кримінальним законом перешкод прийняв обґрунтоване рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Незазначення судом в оскаржуваній ухвалі фактичних обставин вчиненого злочину, на що посилався прокурор, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не ставить під сумнів законність прийнятого судом рішення на правильності прийнятого судового рішення не позначилось.

Крім того, вимагаючи в апеляційній скарзі скасувати ухвалу суду, прокурор також виходив з того, що суд не з`ясував та не вирішив ряд питань, зокрема не допитав обвинуваченого, не дослідив матеріали кримінального провадження, не визначив розмір процесуальних витрат, тощо.

Разом з тим, нормами кримінального процесуального закону процедура вирішення даних питань при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності не врегульована. Натомість прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів конкретні приписи закону, які порушив суд в цій частині.

Нез`ясування судом факту перебування обвинуваченого на службі в правоохоронних органах, на чому акцентував увагу прокурор, не має жодного відношення до вирішення судом питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Доводи прокурора щодо неможливості застосування положень ст.46 КК через те, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК, є й публічні інтереси в сфері безпеки руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а тому дії обвинуваченого безпосередньо порушили публічні інтереси, не ґрунтуються на вимогах закону. Адже законодавцем встановлено лише одну заборону на застосування вказаної норми при звільненні особи від кримінальної відповідальності - вчинення корупційного злочину.

Більш широке тлумачення даної норми, а саме заборона її застосування в разі вчинення певних злочинів, за наявності всіх інших, передбачених законом підстав, є неприпустимим та суперечить основній засаді судочинства - верховенству права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Що стосується доводів прокурора про неправильне вирішення судом долі речових доказів, а саме чохла керма, вирізу тканини із спинки переднього лівого сидіння, які належать обвинуваченому, то колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_7 , який є зацікавленою особою, погодився із рішенням суду першої інстанції в цій частині і не оскаржив його в апеляційному порядку.

Безпідставними є і твердження прокурора про незазначення судом в резолютивній частині ухвали строку і порядку набрання ухвалою законної сили, адже резолютивна частина ухвали містить у собі всі відомості, передбачені ч.1 ст.372 КПК.

На переконання колегії суддів, рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності не порушує прав потерпілої ОСОБА_9 , яка впродовж усього кримінального провадження наполягала на звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням.

Таким чином неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено. У зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим та закриття кримінального провадження щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4