Провадження № 1-кс/331/1252/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про передачу на відповідальне зберігання майна по кримінальному провадженню № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 року адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про передачу на від повільне зберігання майна по кримінальному провадженню № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 15.05.2020 року близько 17.00 год. по вул. Гоголя в районі будинку № 1 в м. Запоріжжі інспектором патрульної поліції УПП в Запорізькій області ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , був зупинений автомобіль Ford Transit д.н. НОМЕР_1 , який керував ОСОБА_5 за начебто порушення ПДР. Інспекторами патрульної поліції були перевірені документи на автомобіль, після чого попросили відкрити капот автомобіля для перевірки ВІН-коду. Перевіривши ВІН-код автомобіля, який співпадав з даними, зазначеними в технічному паспорті на автомобіль, інспектори повідомили, що вбачають сліди підробки ВІН-коду.

В Олександрівському відділі поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області протоколом огляду місця події від 15.05.2020 року автомобіль Ford Transit д.н. НОМЕР_1 було вилучено у ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 27.05.2020 року № 331/1910/20 за клопотанням слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 на вказаний автомобіль накладено арешт.

До теперішнього часу судова експертиза на предмет підробки ВІН-коду не проведена, автомобіль навіть не направлявся до НДЕКЦ для проведення експертизи.

ОСОБА_5 є володільцем автомобіля Ford Transit д.н. НОМЕР_1 , оскільки керував ним на незаборонених законом підставах, власник автомобіля добровільно надав йому технічний паспорт та ключі на автомобіль. Вказаний факт був підтверджений під час судового розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль 27.05.2020 року.

Автомобіль Ford Transit д.н. НОМЕР_1 використовувався ОСОБА_5 та ОСОБА_9 для роботи, а саме перевезення товару, оскілки вони разом працюють. Тобто, накладення арешту та неможливість користуватись автомобілем позбавляє ОСОБА_5 можливості забезпечувати свою сім`ю, тому як цей автомобіль є єдиним джерелом доходу для ОСОБА_5 , він втрачає зв`язки із замовниками послуг з перевезення, до того ж автомобіль знаходиться у дворі Олександрівського ВП ДВП ГУПН в Запорізькій області на відкритій місцевості, що призводить до її псування.

Крім того, зазначає, що даний автомобіль був придбаний 07.05.2013 року, в Сервісному центрі МВС поставлений на облік за ОСОБА_9 . Під час оформлення договору купівлі-продажу та постановки на облік транспортного засобу, експертом Сервісного центру МВС було проведено експертне дослідження автомобіля Ford Transit д.н. НОМЕР_1 , жодних слідів підробки виявлено не було. До теперішнього часу д.н. НОМЕР_1 , жодних слідів підробки виявлено не було. До теперішнього часу автомобіль Ford Transit д.н. НОМЕР_1 експлуатувався безперешкодно, ОСОБА_5 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності керуючи даним автомобілем, але жодного разу сумнівів у дійсності ВІН-коду у працівників патрульної поліції не виникало.

Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчий суддя керувався тим, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3)рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5 Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право несвідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні передсудом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Згідно п. 1 ч. 6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Конституції - Україна є правовою державою. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. З Конституції).

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ст. 9 Конституції).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зазначене кореспондується з приписами КПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Аналогічні норми містяться в ч. 5 ст. 9 КПК. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує на думку суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України. Конституцією України, ст. 1 Протокола № 1 до Европейської Конвенції з прав людини.

На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що: «важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні....» \

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

З огляду на вищевикладене, з метою недопущення псування та знищення майна, та порушення права користування цим майном, його законним володільцем, та з огляду на те, що автомобіль вилучений ще 15.05.2020 року, і з цього часу ОСОБА_5 не має можливості працювати і забезпечувати свою сім`ю, втрачає замовників на перевезення на даному автомобілі, у зв`язку з чим вказаний автомобіль, реєстраційні документи на нього та ключі, можуть бути передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 . Також зауважує, що ОСОБА_5 збирається використовувати автомобіль після передання йому на відповідальне зберігання з метою роботи та перевезення товарів.

На підставі вищевикладеного просить суд передати автомобіль Ford Transit д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключі, на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказане клопотання просила розглянути без її участі.

У судовому засіданні слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання.

Враховуючи заяви учасників процесу, слідчий суддя на підставі ст. 107 КПК України, вирішив провести судове засідання без фіксування технічними засобами.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, взявши до уваги думку слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про передачу на відповідальне зберігання майна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України.

18.05.2020 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від зазначеного автомобілю.

Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2020 року клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України, задоволено. Накладено арешт на майно, яке було вилучено 15 травня 2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, поблизу будинку №1, а саме автомобіль марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від зазначеного автомобілю.

В обґрунтування зазначено, що 15.05.2020 року до Олександрівського ВП надійшло повідомлення про те що, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, поблизу будинку 1 працівниками УПП було зупинено транспортний засіб "Форд Транзіт" д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та в ході огляду було виявлено сліди підробки ВІН-коду на шасі зазначеного автомобіля.

15.05.2020 року був проведений огляд місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, поблизу будинку № 1 в ході якого було вилучено автомобіль марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 . В ході огляду було виявлено порушення пропису номеру кузову, що свідчить про можливу підробку ідентифікаційного номеру зазначеного транспортного засобу.

Допитані в якості свідків працівники УПП ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили, що зупинили вище зазначений автомобіль, через порушення правил дорожнього руху, та під час перевірки транспортного засобу виявили даний дефект, а саме сліди підробки ВІН-коду.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження станом на 04.06.2020 року по зазначеному кримінальному провадженню ще не призначена криміналістична експертиза.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з п. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей.

Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

У разі потреби, необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Як зазначено в клопотанні заявником (володільцем майна) порушається питання про передачу йому належного транспортного засобу, ключів до нього та документів, оскільки, вищевказаний автомобіль використовувався ОСОБА_5 та ОСОБА_9 для роботи, а саме перевезення товару. Тобто, накладення арешту та неможливість користуватись автомобілем позбавляє ОСОБА_5 можливості забезпечувати свою сім`ю, тому як цей автомобіль є єдиним джерелом доходу для ОСОБА_5 , він втрачає зв`язки із замовниками послуг з перевезення.

Також суд бере до уваги, що вищевказаний транспортний засіб знаходиться на майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, на відкритій ділянці місцевості, при наявних погодних умовах може призвести до пошкодження (псування та знищення) вказаного майна.

Тобто, зберігання автомобіля саме в таких умовах - на майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, призведе до його псування та фактичного знищення, що в свою чергу прямо суперечить як меті накладення арешту так і принципам зберігання речових доказів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 15.05.2020 року автомобіль марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від зазначеного автомобіля були вилучені у громадянина ОСОБА_5 , у зв`язку з чим суд вважає, що йому може бути передано вищевказане майно на відповідальне зберігання.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна автомобіля марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , ключів та технічного паспорту від зазначеного автомобіля, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 100, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про передачу на відповідальне зберігання майна по кримінальному провадженню № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити.

Передати автомобіль марки «Ford», моделі «Transit» в кузові червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , ключі та технічний паспорт від зазначеного автомобіля, які вилучені в ході проведення огляду місця події 15 травня 2020 року біля будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_5 на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2020 року.

Доручити виконання ухвали слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000927, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1