Справа № 991/351/20
Провадження 1-кс/991/352/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви №835 від 12.12.2019 про вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою №835 від 12.12.2019 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Вимоги скарги мотивує тим, що 12.12.2019 він подав до приймальні Національного антикорупційного бюро України заяву-повідомлення №835 від 12.12.2019 про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості по вказаній заяві уповноваженими службовими особами НАБУ до ЄРДР внесені не були. У зв`язку з цим, просить слідчого суддю визнати протизаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ; зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ внести відомості до ЄРДР за його заявою-повідомленням №835 від 12.12.2019; надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та надіслати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
Заявник у судовому засіданні скаргу підтримав, просив про її задоволення з підстав, викладених в скарзі та пояснив, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва 12.12.2019 вчинив злочини, які він кваліфікує за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України, що полягають в тому, що суддя 12.12.2019 постановив ухвалу, якою відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його скарги щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
Особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 12.12.2019 подав до приймальні НАБУ заяву №835 від 12.12.2019, в якій наводить факти про можливі протиправні дії судді Шевченківського районного суду м. Києва, які, на його думку, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, тобто стосовно злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Злочин, передбачений ст. 375 КК України, не належить до переліку злочинів, віднесених законом до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому слідчий суддя цього суду не уповноважений на розгляд питання щодо бездіяльності уповноважених службових осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про таке кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Щодо іншої частини заяви, що стосується повідомлення про злочини, передбачені ст. 191, 364 КК України, заявник ОСОБА_3 вказує на те, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва 12.12.2019 завідомо прийняв неправосудне рішення, що призведе до критичних наслідків по покриттю масових службових злочинів директора НАБУ і його криміногенного оточення. Такі дії судді, на думку заявника, полягають у розграбуванні державного бюджету в особливо великих розмірах та є зловживанням службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди для себе, перебуваючи на посаді судді Шевченківського районного суду м. Києва.
Заявником ОСОБА_3 додано до матеріалів скарги копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2019, якою слідчий суддя відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи органу досудового розслідування Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою про кримінальне правопорушення в ЄРДР та зобов`язання вчинити дії.
У заяві ОСОБА_3 №835 від 12.12.2019 не зазначено обставини, що вказували на вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва дій з використанням свого службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, та дій щодо привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання своїм службовим становищем, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої кваліфікації кримінальних правопорушень за ст. 191, 364 КК України.
Що стосується суб`єкта кримінального правопорушення - судді Шевченківського районного суду м. Києва, слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Злочином є передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), яка вказує на ознаки якого-небудь кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий (детектив), прокурор.
Заява ОСОБА_3 №835 від 12.12.2019 про вчинення кримінальних правопорушень, яка зареєстрована в НАБУ (12.12.2019 вх. № С-19062), за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із процесуальним рішенням судді Шевченківського районного суду м. Києва у конкретній судовій справі, та не є повідомленням про злочин, підслідний НАБУ, оскільки містить інформацію, пов`язану зі здійсненням суддею судочинства, і не містить даних про вчинення суддею корупційних кримінальних правопорушень, тому законних підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ст. 191, 364 КК України щодо вищевказаної особи не було.
Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд заявником, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань документи, з урахуванням наведеного вище, дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви №835 від 12.12.2019 про вчинення кримінального правопорушення залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1