Справа №-613/572/20 Провадження №-1-кп/613/140/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000232 від 26 квітня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ровеньки Луганської області, українця, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 26 грудня 2019 року Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу, судимість погашена,

за ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 26 квітня 2020 року близько 10 години 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом відчинення вхідних дверей, незаконно проник до приміщення кухні будинку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де за відсутності будь-яких осіб, із поверхні кухонного столу скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Nomi І282», вартість якого становить 343 гривні 33 копійки, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, пояснив, що 26 квітня цього року він з будинку по АДРЕСА_3 скоїв крадіжку мобільного телефону, який знаходився на кухонному столі. Уточнив, що як скоював він крадіжку потерпіла не бачила, оскільки в цей час знаходилась в іншій кімнаті. Підтвердив, що події відбувалися саме так, як вказано в обвинувальному акті. Погодився із найменуванням та вартістю викраденого ним майна.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки їй завдану шкоду відшкодовано в повному обсязі. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Уточнила, що наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі. Стосовно міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_5 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло і кваліфікує його дії за ст.185 ч.3 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, завдану матеріальну шкоду відшкодовано повністю.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі, застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 ч.1, ч.3 КК України.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.
Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнити його з-під варти в залі суду негайно, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання, а саме з 26 квітня 2020 по 12 червня 2020 року.
Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати в сумі 2124 гривні 85 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти в залі суду, негайно.
В строк відбуття покарання, зарахувати ОСОБА_5 період перебування його під вартою з 26 квітня 2020 по 12 червня 2020 року.

Речові докази по справі:
-три липкі стрічки зі слідами папілярних візерунків, дактилокарту на ім`я ОСОБА_5 , дві дактилокарти на ім`я ОСОБА_6 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Nomi І282», який знаходиться на зберіганні ОСОБА_6 залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в доход держави, судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 85 (вісімдесять п`ять) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя