490/9547/19 26.12.2019
н/п 1-кс/490/7362/2019
Справа № 490/9547/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0003938 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,
встановив:
07 листопада 2019 року слідчий СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 клопотанням про арешт мобільного телефону та декларації, добровільно виданих 05.11.2019 працівникам поліції - ОСОБА_5 , біля будинку №100 по вул. Потьомкінська в м. Миколаєві.

До початку судового розгляду слідчий надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав.

Вивчивши подане клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дішов наступного.

Групою слідчих СВ Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, обставинами якого є незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, відомості про які внесено 05.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003938 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
З наданого клопотання встановлено, що 05.11.2019 р. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №100 по вул. Потьомкінська в м. Миколаєві, добровільно видав працівникам поліції полімерну банку з невідомою речовиною, яку він придбав та зберігав при собі з метою подальшого збуту, мобільний телефон марки "Xiaomi MI 8 pro", IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картками операторів мобільного зв`язку "Водафон" НОМЕР_3 , "Лайф" НОМЕР_4 , та декларацію про прийняття вантажу № від 02.11.2019.
В клопотанні слідчий вказує на те, що добровільно видані речі у виді мобільного телефону та декларації - можуть бути предметами протиправних дій, зберегли на собі сліди злочину, та мають значення речових доказів, а також можуть бути конфісковані в якості виду покарання, можуть забезпечити вимоги можливого цивільного позову, мають значення для розслідування кримінального провадження та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України до такого майна закон, крім іншого, відносить речі, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.

Всупереч вимог ст. 170, 171 КПК України в клопотанні слідчого, погодженого з прокурором, відсутнє обгрунтування необхідності накладення арешту, не конкретизованого його підстав та мети.

Крім того, в клопотанні слідчого про арешт мобільного телефону та документу не містить обєктивних даних, які вказували б на їх відповідність критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Слідчий суддя вважає, що органом досудового слідства не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обгрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обгрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Отже розглянувши подане клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, про відсутність підстав для його арешту, що є наслідком відмови у задоволенні поданого клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170 - 173 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погодженого із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області про арешт мобільного телефону марки "Xiaomi MI 8 pro", IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картками операторів мобільного зв`язку "Водафон" НОМЕР_3 , "Лайф" НОМЕР_4 , та деклараціі про прийняття вантажу № від 02.11.2019 - залишити без задоволення.
Вилучені речі в арешті яких відмовлено негайно повернути особі, в якої її було вилучено, або іншому законному володільцю чи власнику цього майна.

Копію судового рішення негайно надіслати слідчому, прокурору. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1