КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 15 липня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року,

за участі: власника майна захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на транспортний засіб SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 та ключі від нього, реєстрація якого проведена за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним майном.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.
Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що 26 травня 2020 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора про арешт майна без виклику ОСОБА_6 , копію ухвали отримано 29 травня 2020 року, апеляційну скаргу подано 03 червня 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що прокурор ОСОБА_7 вже звертався до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказаний автомобіль, яке ухвалою слідчого судді від 24 лютого 2020 задоволено, а ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2020 року скасовано.

Як стверджує апелянт, слідчим суддею не перевірено необхідність накладення арешту, зокрема факту вчинення злочину, а прокурором не усунуто недоліки, на які вказав суд апеляційної інстанції та безпідставно накладено арешт на транспортний засіб та ключі від нього.
Зокрема, у клопотанні прокурора не вказано джерела обізнаності з тим, що автомобіль ввезено на територію України на підставі підроблених документів, не зазначено докази, що підтверджують дану інформацію.
Не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання як речового доказу зазначеного автомобіля. Не містить таких даних і оскаржувана ухвала слідчого судді.
Як стверджує апелянт, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем та користувачем вказаного транспортного засобу, придбав його на законних підставах, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.Відтак, відсутні підстави вважати, що він може приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити зазначене майно.
Окрім того, слідчим суддею не враховано розумності та співрозмірністі обмеження права власності завданнямкримінального провадження, наслідків арешту майна для ОСОБА_6 .

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Окрім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 лютого 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000127, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території України діяла злочинна організація, яка займалася незаконними заволодіннями транспортними засобами на території країн Європейського Союзу, які ввозились на територію України та реалізовувались третім особам.
Учасники створеної злочинної організації завдяки розробленому плану з 2017 року по лютий 2020 року незаконно заволоділи транспортними засобами на суму 28 131 872,06 гривень.
Встановлено, що транспортний засіб SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 , ввезено на територію України та проведено митне оформлення, первинну реєстрацію, перереєстрацію на незаконних підставах з використанням підроблених документів. Транспортному засобу присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2 , реєстрацію здійснено на ОСОБА_6 .
Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_14 від 20 травня 2020 року транспортний засіб SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
22 травня 2020 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 та ключі від нього, реєстрація якого проведена за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним майном.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року вказане клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000127 про накладення арешту на вказаний автомобіль слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що вказане майно є предметом, доказом кримінального правопорушення, а відтак, з метою збереження речових доказів наявні підстави для його арешту, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, зникнення та відчуження цього майна.
З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_14 від 20 травня 2020 року визнано речовим доказом (а.с. 64-65).

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, накладено арешт на зазначений автомобіль, враховано наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не усунуто недоліки, на які вказав суд апеляційної інстанції та безпідставно накладено арешт на транспортний засіб та ключі від нього, є необгрунтованими. Як убачається з клопотання, прокурором зазначено мету, з якою він просить накласти арешт на зазначений автомобіль, який постановою слідчого визнано речовим доказом.
Посилання апелянта на те, що у клопотанні прокурора не вказано джерела його обізнаності з тим, що автомобіль ввезено на територію України на підставі підроблених документів, не зазначено на підставі якої інформації встановлено зазначену обставину, колегія судів не приймає до уваги, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами судового провадження, які були предметом розгляду слідчим суддею.
Твердження апелянта про те, що, ОСОБА_6 є користувачем вказаного транспортного засобу не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до вимог абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів, що і мало місце в даному випадку.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про безпідставності накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 та ключі від нього, реєстрація якого проведена за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому доводи апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на транспортний засіб SKODA SUPERB, VIN: НОМЕР_1 та ключі від нього, реєстрація якого проведена за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3059/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1