ун. № 759/56/20
пр. № 1-кп/759/566/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008786 від 21.12.2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Берегово Закарпатської області, громадянки України, без освіти, неодруженої, яка має двох малолітніх дітей, не працює, раніше не судима, без визначеного місця реєстрації проживання, зі слів проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 21 грудня 2019 року, приблизно о 13:55 годин, знаходячись в салоні автобусу № 23, який зупинився на зупинці громадського транспорту «вул. Жмеринська», розташованій навпроти буд. № 70, по вул. Зодчих в м. Києві, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, з метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення, скориставшись штовханиною, що виникла між пасажирами, які виходили та, які заходили до автобусу, викрала з кишені куртки неповнолітньої ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в силіконовому прозорому чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , загальною вартістю 2500 грн., який належний батьку останньої ОСОБА_8 . Після цього з місця вчинення злочину втекла, вийшовши з салону автобуса, який рушав з місця, та розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2500 грн.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти неї в обвинувальному акті, визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в ньому обставини та щиро розкаялась у вчиненому. Суду показала, що у грудні 2019 року в денний час вона знаходилась на зупинці громадського транспорту та, побачивши маленьку дівчину з мобільним телефоном, непомітно для неї викрала її мобільний телефон чорного кольору марки «Lenovo». З вартістю викраденого майна згодна.

Враховуючи, що ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у висунутому проти неї кримінальному обвинуваченні визнала повністю, суд, розцінюючи її показання як об`єктивні, та такі, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши обвинувачену, не досліджуючи інші докази по кримінальному провадженню, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої повністю доведена, однак її дії органом досудового розслідування кваліфіковано невірно, оскільки дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення кримінального правопорушення повторно. Разом з цим, на час ухвалення вироку в зазначеному кримінальному провадженні, відсутній вирок, який набрав законної сили, та яким ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого однією із статтей 185-187, 189-191, 262 КК України, у зв`язку із чим, зазначена обставина виключає кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме кваліфікуючу ознаку повторності.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини справи, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, однак неодноразово притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, неодружена, має двох малолітніх дітей, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, постійного визначеного місця проживання не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З урахуванням обставин справи, особи обвин уваченої, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів призначити їй покарання у виді трьох місяців арешту.

Оскільки суд призначає обвинуваченій покарання у виді арешту та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає необхідним залишити засудженій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. При залишенні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі «Руслан Яковенко проти України», в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили. ( п. 46, п. 62)

Початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_3 необхідно рахувати з дня її фактичного затримання у порядку ст.. 208 КПК України, а саме з 21 грудня 2019 року, з розрахунку відповідно до ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року на мобільний телефон «Lenovo» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в силіконовому прозорому чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером, необхідно скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме мобільний телефон «Lenovo» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в силіконовому прозорому чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером, який повернуто потерпілому ОСОБА_8 , необхідно залишити останньому за належністю.

Керуючись ст.100, 174, 349, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді трьох місяців арешту.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 грудня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту відповідно до ст. 72 КК України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року на мобільний телефон «Lenovo» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в силіконовому прозорому чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером, скасувати.

Речовий доказ: мобільний телефон «Lenovo» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в силіконовому прозорому чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером, який повернуто потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1