Справа № 504/2329/17
Провадження № 1-кп/504/133/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2020смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000989 від 01.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комінтернівське Лиманського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.02.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Комінтернівське Лиманського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2017 року близько 04.00 години, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, та ОСОБА_5 перебували на вул. Педагогічній в с. Курісове Лиманського району Одеської області.

Проходячи повз автомобільні гаражі, які розташовані по вул. Педагогічній в с. Курісове Лиманського району Одеської області та належать мешканцям села, у останніх виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, навмання підійшли до одного із вказаних гаражів, де впевнившись, що поряд відсутній власник та сторонні особи, ОСОБА_4 , використовуючи металевий прут, який знайшов на вулиці, пошкодив навісний замок на в`їзних воротах, після чого вони проникли до середини приміщення, де виявили автомобіль марки «ВАЗ-212140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який знаходився в користуванні ОСОБА_10 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , впевнившись, що двері автомобіля знаходяться у відчиненому стані, а ключ знаходиться в замку запалювання, виштовхали зазначений автомобіль за межі гаража, після чого ОСОБА_5 присів на пасажирське сидіння, ОСОБА_4 присів за кермо автомобіля та запустивши двигун, з місця події зникли.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно 01.06.2017 року близько 04.00 години у нього та ОСОБА_5 , проходячи повз автомобільні гаражі, які розташовані по вул. Педагогічній в с. Курісове Лиманського району Одеської області та належать мешканцям села, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. З метою реалізації свого умислу, він за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, навмання підійшли до одного із вказаних гаражів, де впевнившись, що поряд відсутній власник та сторонні особи, він, використовуючи металевий прут, який знайшов на вулиці, пошкодив навісний замок на в`їзних воротах, після чого вони проникли до середини приміщення, де виявили автомобіль марки «ВАЗ-212140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який знаходився в користуванні ОСОБА_10 . Продовжуючи свій злочинний умисел, він та ОСОБА_5 , впевнившись, що двері автомобіля знаходяться у відчиненому стані, а ключ знаходиться в замку запалювання, виштовхали зазначений автомобіль за межі гаража, після чого ОСОБА_5 присів на пасажирське сидіння, а він присів за кермо автомобіля та запустивши двигун, з місця події зникли.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та надав свідчення, аналогічні свідченням ОСОБА_4 , підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився. До суду надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутність. Одночасно зазначив у заяві, що цивільний позов заявляти не бажає та претензій майнового характеру до обвинувачених не має. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілого.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинувачених та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують осіб обвинувачених.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що 01.06.2017 року близько 04.00 години, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, та ОСОБА_5 перебували на вул. Педагогічній в с. Курісове Лиманського району Одеської області.

Проходячи повз автомобільні гаражі, які розташовані по вул. Педагогічній в с. Курісове Лиманського району Одеської області та належать мешканцям села, у останніх виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, навмання підійшли до одного із вказаних гаражів, де впевнившись, що поряд відсутній власник та сторонні особи, ОСОБА_4 , використовуючи металевий прут, який знайшов на вулиці, пошкодив навісний замок на в`їзних воротах, після чого вони проникли до середини приміщення, де виявили автомобіль марки «ВАЗ-212140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який знаходився в користуванні ОСОБА_10 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , впевнившись, що двері автомобіля знаходяться у відчиненому стані, а ключ знаходиться в замку запалювання, виштовхали зазначений автомобіль за межі гаража, після чого ОСОБА_5 присів на пасажирське сидіння, ОСОБА_4 присів за кермо автомобіля та запустивши двигун, з місця події зникли.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, має реєстрацію та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні хворого батька та бабусю похилого віку, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має реєстрацію та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, навчається в технікумі, працює по найму, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, і остаточно за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань на підставі та за правилами ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2016 року, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», оскільки обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від правоохоронних органів, чим перешкодити виконанню вироку суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 було фактично затримано 01.06.2017 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.06.2017 року, та підозрюваний на волі не знаходився до 27.07.2017 року, тобто до моменту внесення застави, суд вважає доцільним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 01.06.2017 року по 27.07.2017 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 було фактично затримано 01.06.2017 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.06.2017 року, та підозрюваний на волі не знаходився до 08.06.2017 року, тобто до моменту внесення застави, суд вважає доцільним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період з 01.06.2017 року по 08.06.2017 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Кримінальним правопорушенням завдано потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 166 400 грн., яку відшкодовано в повному обсязі в ході досудового розслідування.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по провадженню на залучення експерта з проведення судової експертизи, документально підтвердженні, тому відповідно до ст. 124 КПК України підлягають відшкодуванню в рівних частках за рахунок обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави.

У порядку ч. 11 ст. 182 КПК України заставу, що не була звернена в дохід держави, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 11 ст. 182, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту ОСОБА_4 частину покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2016 року і остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити на тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 06.07.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 01.06.2017 року по 27.07.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У порядку ч. 11 ст. 182 КПК України заставу, що не була звернена в дохід держави, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку ОСОБА_5 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді застави, а після набрання вироком законно сили скасувати.

У порядку ч. 11 ст. 182 КПК України заставу, що не була звернена в дохід держави, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення в період з 01.06.2017 року по 08.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по провадженню: автомобіль марки «ВАЗ-212140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках витрати на залучення експерта з проведення судової експертизи (висновок № 17-2546/04 від 14.07.2017 року) на користь держави у загальному розмірі 11 904 (одинадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1