Справа № 161/4048/20
Провадження № 1-кс/161/1943/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 березня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника власника (володільця) арештованого майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 01 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2020 року представник власника (володільця) арештованого майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль Volkswagen Sharan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був вилучений 01 січня 2019 року в ході огляду місця події в с. Тарасове, Луцького району, Волинської області, який на праві приватної власності належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_6 , сумісної власності ОСОБА_5 , шляхом позбавлення останнього права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.

26 лютого 2019 власник майна ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року відмовлено в скасуванні арешту зазначеного транспортного засобу.

Обґрунтовуючи вказану ухвалу, слідчий суддя вказав, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення з метою збереження цього майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати. Крім того вилучений автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речового доказу, окрім того, судом встановлено, що на даний час призначено експертизу автомобіля, однак висновок експерта відсутній, також постановою слідчого від 01 січня 2019 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом, тому відсутні підстави для скасування арешту, який слідчим суддею накладено обґрунтовано на майно.

З врахуванням тої обставини, що з часу вилучення автомобіля минуло більше як один рік та два місяці, то в органу досудового розслідування було більш як достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій та прийняття процесуальних рішень щодо огляду транспортного засобу, фіксації його технічного стану, слідів кримінального правопорушення, призначення та проведення необхідних експертиз, долучення їх результатів до матеріалів кримінального провадження. На думку заявника, впродовж тривалого часу ОСОБА_5 необґрунтовано позбавлений усіх складових права власності на транспортний засіб.

Зважаючи на вищенаведене, представник власника (володільця) арештованого майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль Volkswagen Sharan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був вилучений 01 січня 2019 року в ході огляду місця події в с. Тарасове, Луцького району, Волинської області, який на праві приватної власності належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_6 , сумісної власності ОСОБА_5 , шляхом позбавлення останнього права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08 січня 2019 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, пояснила, що на теперішній час в рамках досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні проводиться автотехнічна експертиза, в зв`язку з чим матеріали кримінального провадженні перебувають в розпорядженні експерта.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника, слідчого, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був вилучений 01 січня 2019 року в ході огляду місця події в с. Тарасове, Луцького району, Волинської області, який на праві приватної власності належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_6 , сумісної власності ОСОБА_5 , шляхом позбавлення останнього права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвал про накладення арешту на транспортний засіб існували підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує, що арештований автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, є речовим доказом в кримінальному провадженні, на час розгляду цього клопотання матеріали кримінального провадження перебувають в розпорядженні експерта, яким проводиться автотехнічна експертиза, висновок експерта відсутній. На думку слідчого судді, наведені обставини вказують на відсутність підстав для скасування арешту, який накладено ухвалою слідчого судді від 08 січня 2019 року, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно слід відмовити.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника власника (володільця) арештованого майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 01 січня 2019 року, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2019 року, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1