ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/48/20 Справа № 202/8425/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

особи, щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року про арешт грошових коштів у кримінальному провадженні №0000832 від 17 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області про арешт грошових коштів у кримінальному провадженні №0000832 від 17.10.2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки майно, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт грошових коштів.
В обґрунтування апеляційної скарги та доповнень до неї зазначає, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, органом досудового розслідування не надано жодного доказу того, що вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти отримані злочинним шляхом, яке відношення вони мають до кримінального провадження, та в чому полягає розумність та співрозмірність обмеження права ОСОБА_7 та його родини володіти та користуватись грошовими коштами.

Вказує, що вилучені грошові кошти здобуті від продажу нерухомих об`єктів, взяті в банку, що належать членам його сім`ї та які вони зберігали за місцем, де було проведено обшук.

Також зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя не звернув увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що вилучені грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом; суддя самостійно, без будь-яких доказів визначив, що речовина рослинного походження, за своїм зовнішніми ознаками схожа на марихуану, вилучена у великому розмірі.

Наголошує, що обшук земельної ділянки проведено 11.12.2019 року, а клопотання слідчого подано лише 17.12.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 та особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегією суддів встановлено, що провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000832, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17.10.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000832 від 17.10.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України проведено слідчі (розшукові) дії та встановлено причетність гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 і ряд інших осіб до скоєння кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин на території Дніпропетровської області.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій отримано інформацію, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:137:0216) у складі вищевказаної групи постачав наркотичні засоби та психотропні речовини для подальшого збуту учасниками злочинного у групування.

11 грудня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2019 у період часу з 18:05 до 20:20 години за місцем мешкання ОСОБА_7 проведено обшук земельної ділянки АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: речовина рослинного походження у великому розмірі, за своїми зовнішніми ознаками схожа на «марихуану» (12.12.2019 року призначено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів), грошові кошти у розмірі 37 805 гривень, 8990 доларів США, 210 Євро.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що вилучені грошові кошти в сумі 37 805 гривень, 8990 доларів США, 210 Євро є набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а також мають значення для всебічного, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, у зв`язку із чим, орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 12 грудня 2019 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що арештоване слідчим суддею майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що вилучене майно є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, тому вказана обставина вказує на наявність ознак, передбачених ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, отже, арешт на зазначене майно, був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Посилання адвоката на те, що, на час вилучення майна, ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, а також, що вилучені грошові кошти належать йому та його родині, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Доводи про те, що обшук земельної ділянки проведено 11.12.2019 року, а клопотання слідчого подано лише 17.12.2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки дане клопотання було надіслано до суду поштовим зв`язком 12.12.2019 року, тобто у визначений Законом строк.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року про арешт грошових коштів у кримінальному провадженні №0000832 від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: