06.03.2020
справа №642/7342/19
провадження №1кс/642/418/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що з даною постановою не погоджується, з причин порушення кримінального законодавства. Слідчим було здійснено висновок про те, що ухилення від сплати аліментів в даному випадку не є злісним. З таким висновком слідчого погодитись неможливо.
При цьому посилається на те, що слідчий провів досудове розслідування, в ході якого було встановлено, що злісне ухилення від сплати аліментів тривале в часі. За час досудового слідства сума боргу за аліментами постійно зростає, про що свідчать довідки про розрахунок заборгованності. Аліменти не сплачуються більше двох років. Під час складення постанови слідчий не взяв до уваги свідчення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби м.Харкова ОСОБА_5 .
Державним виконавцем було зазначено, що ОСОБА_6 постійно ігнорує виклики до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби м. Харкова, про зарахування на роботу та звільнення не повідомляв, свої доходи приховує.
У серпні 2018 року ОСОБА_6 офіційно працевлаштувався на роботу, але про цей факт стало відомо зі слів ОСОБА_3 .
Лише в грудні 2018 року із заробітної плати були перераховані грошові кошти в сумі близько 1500 грн. Відразу після цього в грудні 2018 року ОСОБА_6 , за власним бажанням звільнився.
З грошових коштів нарахованих при звільненні було стягнуто ще близько 900 грн. Тобто з вини боржника не було виплат у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2018 року.
ОСОБА_7 неодноразово з боку судді та державного виконавця був попереджений про необхідність сплачувати аліменти на користь малолітньої доньки та про відповідальність за відмову від сплати. Але це не стимулювало його до вчинення дій, які б сприяли зменшенню заборгованості.
Також слідчим не було прийнято до уваги Рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/2816/19 від 04 вересня 2019 року.
Вказує, що в квітні 2019 року звернулася з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В ході судового засідання було доведено, що заборгованість виникла з вини відповідача, тобто саме дії ОСОБА_6 призвели до виникнення боргу в сумі 52255,75 грн. За цим рішенням було відкрито виконавче провадження, але ОСОБА_6 жодного разу до державного виконавця не з`явився, виплат не проводилось. ОСОБА_6 навмисно створював для себе скрутне фінансове становище (неодноразове звільнення з роботи за власним бажанням, зловживання алкоголем, тощо).
Боржник мав можливості сплачувати аліменти, але приховував свої доходи.
Заявник у судовому засіданні просила задовольнити скаргу.
Слідчий в судовому засіданні з`явився, просив відмовити у задоволенні скарги.
Суд, дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В провадженні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження ЄРДР №0001676 від 08.07.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Постановою від 29.01.2020 року слідчим закрито кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням відомостей, про злісне ухилення від сплати аліментів ОСОБА_6 за ч.1 ст.164 КК України.
З матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001676 від 08.07.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, вбачається, що слідчим для прийняття оскаржуваної постанови в ході досудового розслідування не було вчинено жодних слідчих дій, не було викликано ОСОБА_8 для допиту, клопотання не розглянуті, з матеріалами справи заявник не ознайомлена.
Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В ч. 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, вважаю, що оскаржувана постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0001676 від 08.07.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України є необґрунтованою, слідчим не проведено необхідну перевірку по даному кримінальному провадженню, не виконано в повному обсязі необхідних слідчих дій для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України.
Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим передчасно, під час досудового розслідування не проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому зважаючи на вказане вважає необхідним скаргу ОСОБА_3 задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 303, 303-307, 309, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 29 січня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001676 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 29 січня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001676.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено 06 березня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1