Провадження № 274/6942/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/397/20

І м е н е м У к р а ї н и
24.03.20 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/6942/19 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, до засудження без постійного місця проживання, раніше судимого: 08.02.08 Апеляційним судом Кіровоградської області за ст.ст. 115 ч. 1, 115 ч. 2 п. 13, 70 КК України на 15 років позбавлення волі, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.15 згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 4 роки 11 місяців 7 днів обмеження волі, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.03.16 в строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 08.08.05 до 16.03.06 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 390 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 відповідно до вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2006 року з врахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2015 року з 25 серпня 2016 року відбував покарання у виді обмеження волі в державній установі «Бердичівський виправний центр (№ 108)», яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2.

25 серпня 2016 року ОСОБА_4 , прибувши для відбуття покарання у виді обмеження волі до державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», був ознайомлений під підпис з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарання для засуджених до обмеження волі та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 390, 391, 392, 393 КК України.

Незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, 22 січня 2017 року близько 15 години 30 хвилин засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи підставі рознарядки виводу засуджених на робочі об`єкти на 22.01.17, затвердженої 22.01.17 начальником державної установи «Бердичівський виправний центр №108», на території підсобного господарства вказаного виправного центру за адресою: м. Бердичів, вул. Озерна, 5, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно, шляхом перетину основної огорожі, без відповідного дозволу начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», самовільно залишив межі вказаного виправного центру та в такий спосіб ухилився від відбування покарання у виді обмеження волі.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 390 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, вказав, що фактичні обставини, зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності. Обвинувачений показав, що він був засудженим до покарання у виді позбавлення, а потім обмеження волі, спочатку відбував покарання у Ірпінському виправному центрі. По прибуттю його попереджали про кримінальну відповідальність, з 25.08.16 і був працевлаштований. Він один зі зовсім небагатьох дійсно працював на виробництві установи, інші ж просто платили гроші і не працювали. Начальник виправного центру Кривий вимагав за вирішення питання про умовно-дострокове звільнення 3000 доларів США. Він сказав, що у нього не має, відмовився платити і на цьому ґрунті у них виникали конфлікти, він писав заяви на начальника на прокуратуру, але той викрутився. В подальшому його було переведено у Бердичівський виправний центр. Переговорив з начальником виправного центру, сказали працювати і все буде нормально. Він працював, заохочувався, перекрив порушення, жодних претензій до співробітників Бердичівського ВЦ не має. Але йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, перед тим йому погрожував начальник Ірпінського виправного центру. І далі йому продовжували надходити погрози. Десь через місяць він, хоча і усвідомлюючи, що цього робити не можна, вирішив самовільно залишити центр, щоб вирішити свої питання з ОСОБА_7 . В подальшому перебував у Києві, через знайомих, неофіційно намагався вирішити своє питання, але не вдалося. В подальшому був затриманий працівниками поліції в Каневі. У скоєному кається, розуміє, що має понести покарання, але просить врахувати, що він вже тривалий час перебуває під вартою і вся ситуація склалася через його відносини з начальником Ірпінського виправного центру.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

*показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав, що засуджений ОСОБА_4 відносився до його відділу господарського забезпечення. У Бердичівському виправному центрі ОСОБА_4 відбував покарання 3-4 місяці. За цей час він нічого негативного щодо обвинуваченого сказати не може, той працював нормально, мав 2-3 заохочення. Від засудженого також ніяких скарг не надходило;

*копією вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.02.06, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років (т. 1, а.п. 49-54);

*копією ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.15, згідно з яким ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком від 08.02.06 замінено більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 04 роки 11 місяців 07 днів (т. 1, а.п. 73-74);

*даними розписки та акту від 29.08.16 про ознайомлення ОСОБА_4 з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до обмеження волі, зокрема, і ст. 390 КК України. Будучи ознайомленим, засуджений ОСОБА_4 відмовився ставити свій підпис (т. 1, а.п. 124, 75);

*даними розписки ОСОБА_4 від 25.08.16 про ознайомлення з межею Бердичівського виправного центру (№ 108), в тому числі для засуджених, які працевлаштовані на виробничих об`єктах. ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України (т. 1, а.п. 126);

*даними копії рознарядки виводу засуджених на робочі об`єкти на 22.01.17, відповідно до якого засудженого ОСОБА_4 в цей день виведено на об`єкт підсобне господарство (т. 1, а.п. 76);

*даними копій рішення Бердичівської міської ради № 260 від 04.10.07 та наказу начальника УДПСУ в Житомирській області № 25 від 27.01.15 про погодження та встановлення меж Бердичівського виправного центру (№ 108) (т. 1, а.п. 85, 84);

*даними рапорту чергового помічника начальника установи ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108) від 22.01.17, в якому останній доповів, що 22 січня 2017 року о 18 год. 20 хв. після закінчення вечірньої перевірки засуджених було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_4 , який працював за межами установи на підсобному господарстві (т. 1, а.п. 14);

*даними спецповідомлення № 5-108/05 від 22.01.17, відповідно до якого начальник Бердичівського виправного центру (№ 108) повідомляє, що 22 січня 2017 року о 18 год. 20 хв. під час вечірньої перевірки засуджених, які відбувають покарання у БВЦ-108, було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_4 , який був працевлаштований на підсобному господарстві. Вживаються заходи з встановлення можливого місцезнаходження засудженого (т. 1, а.п. 15);

*даними протоколу огляду місця події від 23.01.17, при проведенні якого у житловому корпусі Бердичівського виправного центру (№ 108) по вул. Низгірецькій, 2 в м. Бердичеві у житловій кімнаті зі спальним ліжком, закріпленим за засудженим ОСОБА_4 , зафіксовано відсутність засудженого. Присутній під час огляду ЧПНУ ОСОБА_9 пояснив, що після проведення планової вечірньої перевірки о 17 год. 40 хв. 22.01.17 виявлено відсутність засудженого ОСОБА_4 (т. 1, а.п. 13).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 2, 3 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, за час відбування покарання в цілому характеризувався позитивно, на час самовільного залишення мав 19 заохочень, 4 стягнення, які були зняті та погашені у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, вчинив злочин, пов`язаний із уникненням від відбування покарання у виді обмеження волі, при чому уникав цього покарання протягом тривалого часу, подальше відбуття покарання у виді обмеження волі не змінить умов і режиму такого покарання, тобто не усуне причини та умови скоєння злочину, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе. І лише враховуючи визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, відбуття ним покарання вперше у житті, суд приходить висновку про можливість призначення ОСОБА_4 строку покарання на строк покарання, ближче до нижньої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 390 КК України. Остаточне покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2006 року.

На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку, що передувала скоєнню злочину, а саме те, що ОСОБА_4 протягом чималого проміжку часу уникав відбування покарання у виді обмеження волі, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2006 року з врахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2015 року, та призначає ОСОБА_4 до відбуття 02 (два) роки позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 обчислювати з 24 березня 2020 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 05.10.19 до 23.03.20 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1