Ухвала
Іменем України
17 березня 2020 року
м. Київ
справа № 438/578/18
провадження № 51-685ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 05 грудня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисники порушують питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі зазначаються, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни

судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального

закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисники, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали апеляційного суду з підстави допущених істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеного судового рішення, ставлять вимогу про його зміну в частині призначеного покарання, чим допустили суперечності.
При цьому, позиція захисників є незрозумілою, оскільки вони по суті скарги наводять доводи щодо незаконності оскаржуваних судових рішень з підстави, визначеної п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на що просять пом`якшити призначене засудженому покарання, і разом з тим зазначають про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, яку убачають у тому, що суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не надав відповідей на доводи апеляційної скарги, у тому числі, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без руху і надати їм для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їм буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3