КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №11-кп/824/665/2020 Головуючий суддя в суді I-інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження №0013651 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч АР Крим, громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26.02.2004 Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
-26.05.2004 Керченським міським судом АР Крим за ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
-21.12.2007 Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ч.2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;
-14.01.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років;
-10.04.2014 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 186 до позбавлення волі на строк 4 роки; звільнився умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 14 днів;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_7 16.11.2017 приблизно о 18.40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ» за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, б. 61, вирішив таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-Маркет».
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, повторно, з корисливих спонукань, обвинувачений, видаючи себе за добросовісного покупця, взяв з полиці пляшку коньяку «Hennessy VS», об`ємом 0,5 л, вартістю 652,41 грн..
Після цього ОСОБА_7 , сховавши товар під куртку, вважаючи, що він залишився непоміченим, пройшов повз каси магазину, не сплативши за товар, намагався з місця вчинення кримінального правопорушення зникнути та у подальшому розпорядитися викраденим на власний розсуд.
Однак довести свій злочинний намір до кінця обвинувачений не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені та припинені працівниками охорони магазину, викрадене майно вилучене.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, зокрема не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не враховано не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, суспільно-корисною працею не займається.
Прокурор стверджує, що наведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, та внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, вважає дане рішення не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, захисника, який зазначив на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_7 покарання.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні корисливі злочини.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без відбування реального покарання та звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

За таких обставин призначення судом першої інстанції обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75 ,76 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання обвинуваченому.

З огляду на обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого і є явно несправедливим внаслідок його м`якості, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує такі ж обставини, що були враховані судом першої інстанції, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, спосіб вчинення, наслідки, які вказують на суспільну небезпечність обвинуваченого, особу обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, проте належних висновків для себе не зробив.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
В решті вирок суду залишити без змін.

Початок строку покарання ОСОБА_7 обраховувати з 17 лютого 2020 року.
Вирок апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4