Провадження № 1-кп/643/862/20
Справа № 643/1682/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006380 від 29.11.2019, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 26.03.1996 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова, за ч.3 ст. 140 КК України ( в ред..1960 року) до позбавлення волі на 2 роки, з застосуванням ст.46-1 КК України (в ред.1960 року); 22.07.1997 вироком Жовтневого районного суду м.Харкова, за ч.2ст. 140, ч.2 ст.206, ч.2 ст.229-6 КК України ( в ред..1960 року) до позбавлення волі на строк 4 роки; 01.11.2000 вироком Жовтневого районного суду м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в ред..1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 30.03.2007 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.08.2012 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.02.2017 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова, за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі; 17.10.2019 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16.11.2019 об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на території ринку «Європа» розташованому за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 13, діючи за заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, з корисливих мотивів, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає підійшов до торгівельного місця №250, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 та правою рукою зняв з вітрини рюкзак «Gold Be» моделі «b255/2», вартістю згідно висновку експерта №27391 від 06.12.2019 року, 500 гривень, який належав раніше незнайомій йому ОСОБА_6 .

Після вказаних дій ОСОБА_4 , тримаючи у лівій руці рюкзак, пішов вздовж торгівельного ряду у напрямку виходу, де зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 , та правою рукою поклав до полімерного пакета, який тримав у руках ОСОБА_7 вищевказаний рюкзак, тим самим сховав рюкзак, з метою таємного викрадення.

Після цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, не бажаючи бути застигнутим, швидко покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном, та зник у невідомому напрямку, таким чином з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця та обернув викрадене на власну користь, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток вартістю згідно висновку експерта №27391 від 06.12.2019 року в сумі 500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, події якого мали місце 16.11.2019, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду.

ОСОБА_4 у суді показав, що таємно вкрадений ним рюкзак, який належав потерпілій по справі, він приблизно через дві-три години продав раніше незнайомому йому чоловіку, за що отримав суму приблизно 300 гривень, які витратив на особисті потреби.

Обвинувачений у суді зазначив що розумів, що скоїв злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуману поведінку, та відсутність коштів.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду з письмовою заявою, в якій прохала розгляд справи провести за її відсутністю, оскільки матеріальних та моральних претензій у нею до обвинуваченого не має.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, офіційно не працевлаштований, має реєстрацію та фактичне місце мешкання в м. Харкові.

ОСОБА_4 отримує препарати наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів як хворий, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах, і виконання цих призначень, про що свідчить медична документація Міністерства охорони здоров`я України ТОВ ЦГЗ «Сильні люди».

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, суд не визнає.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009, звернута увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, та враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, позицію потерпілої, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, а саме строком п`ять місяців.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 судимий 17.10.2019 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, початок строку відбування ним покарання за цим вироком обчислюється з 10.12.2019, тому з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів, враховуючи покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, менш суворого покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, суд зараховує у строк відбування покарання обвинуваченому, час тримання його під вартою, та час відбування покарання, призначеного йому за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України, починаючи з 10.12.2019 з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , суд залишає раніше обраний до набрання вироку чинності, у вигляді тримання під вартою в умовах державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вирокомЛенінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_4 зарахувати у строк відбування покарання час тримання під вартою та час відбування покарання, призначеного йому за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України, починаючи з 10.12.2019.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 10.12.2019 - з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 за ч.2 ст.185 КК України.
Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком, залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази по справі: диск CD R з відеозаписами від 16.11.2019 камер спостереження, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1