печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2069/20-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2018, про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В :

17.01.2020 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2018, про накладення арешту на рухоме майно автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , попередній державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у даний час зареєстровано державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який перебував у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_5 .

В судове засідання прокурор не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені належним чином. 17.01.2020 прокурор ОСОБА_3 через канцелярію суду подала заяву про розгляд вказаного провадження у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, щодо задоволення зазначених вимог заперечував в повному обсязі, на підтвердження права власності надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі.

Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі прокурора та володільця майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Генеральною прокуратурою України здійснюється нагляд за досудовим розслідуванням у вигляді процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадження № 0006084 від 22.06.2015, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України, та за фактами вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 383 ч. 1 ст. 343 КК України, розслідування у якому здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що на початку 2015 року ОСОБА_6 , маючи відповідні знання та практичні навички роботи з державної реєстрації речових прав на рухоме та нерухоме майно, обтяжень на нього, у зв`язку із попереднім перебуванням на посаді державного виконавця на протязі 2006-2009 років, маючи мету незаконного збагачення шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, вирішив створити злочинну організацію для несанкціонованої зміни даних про речові права та їх обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за незаконну грошову винагороду.

Усвідомлюючи, що досягти мети незаконного збагачення шляхом вчинення вказаних дій він самостійно не зможе, ОСОБА_6 розробив план злочинної діяльності, для реалізації якого, за невстановлених обставин залучив до участі у злочинній організації ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених досудового розслідування осіб, які мали виконувати конкретні ролі, спрямовані в цілому на реалізацію вказаного плану, відомого усім учасникам та розподілив ролі між ними.

Злочинна організація була стійким, попередньо зорганізованим об`єднанням, створена з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, яка стабільно діяла протягом тривалого часу з початку 2015 року по 24 вересня 2019 року, тобто до припинення її діяльності після затримання її учасників працівниками Національної поліції України.

Утворивши злочинну організацію її учасники приступили до безпосередньої реалізації злочинного плану, спрямованого на розповсюдження шкідливих програмних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) державних реєстраторів та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), цій автоматизованій системі та комп`ютерних мережах, зберігається на носіях такої інформації в цілях зняття обтяження з рухомого та нерухомого майна, з метою одержання незаконної винагороди.

Унаслідок таких незаконних дій учасників злочинної організації незаконно знято заборону з понад 150 об`єктів нерухомого майна та більше 75 транспортних засобів, чим інтересам юридичних та фізичних осіб, у яких це майно перебувала в іпотеці завдано збитків на суму більше 50 млн. грн.

Крім цього, за вчинення вищевказаних незаконних дій учасників злочинної організації отримали злочинний дохід, не маючи постійного джерела доходів, та з метою приховання походження коштів, легалізували його шляхом придбання майна, як у свою приватну власність так і на інших, пов`язаних із ними осіб.

Зокрема, ОСОБА_5 , не маючи постійного джерела доходів, з метою приховання походження коштів, легалізував його, придбавши:

- будинок АДРЕСА_1 , право власності на який з метою приховування походження майна, оформлено на ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу садового будинку серія та номер 576 від 17.05.2016;

- автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (попередній державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), право власності на який з метою приховування походження майна, оформлено на ОСОБА_4

24.09.2019, організатор злочинної організації ОСОБА_6 та учасник цієї організації ОСОБА_5 , перебуваючи в лісосмузі біля с. Новосілки Вишгородського району Київської області, вчинили несанкціоноване втручання в роботу Державних реєстрів, а після усвідомлення того, що їх злочинні дії виявлено, вчинили опір працівникам правоохоронного органу та з місця вчинення злочину разом із одним із знарядь злочину - ноутбуком зникли та на теперішній час переховуються від слідства у зв`язку з чим їх оголошено в розшук.

24.09.2019 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361-1, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 209 КК України, яке 25.09.2019 відповідно до ст. 278 КПК України вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

25.09.2019 в порядку ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з тим що останній втік з місця вчинення кримінального правопорушенні і на даний час переховується від слідства, оголошено в розшук.

11.01.2020 до підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Печерського районного суду застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 показав, що автомобіль «MERSEDES G500» він придбав в кінці грудня 2017 року. У подальшому він вирішив продати вказаний автомобіль, про що дізнався ОСОБА_12 , який є його непрямим дальнім родичем. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 придбати у нього вказаний автомобіль за 40 тис. доларів США з умовою розстрочення виплати до кінця 2019 року, а також з умовою залишення автомобіля у формальній власності ОСОБА_4 до повної сплати. З липня 2019 року ОСОБА_12 віддав 6 тис. доларів США у якості оплати за автомобіль. Останній раз він сплатив 09 вересня 2019 року 1 тисячу доларів США.

Таким чином, під час досудового розслідування установлено, що ОСОБА_5 з метою легалізації коштів, отриманих у результаті вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, приблизно у липні 2019 року, тобто у період активної участі у злочинній організації придбав автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , право власності на який, з метою конспірації походження грошових коштів на придбання майна, було залишено за ОСОБА_4 .

Так, згідно з обліковою карткою № НОМЕР_4 право власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.01.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2019 проведено обшук автомобіля «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , який за результатами обшуку вилучено.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вказаний вище автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , вважається тимчасово вилученим майном.

Прокурор вказує, що у сторони обвинувачення є всі підстави вважати, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G500», VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 (попередній державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки, є майном, набутим кримінально протиправним шляхом, у результаті легалізації коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) майна, а тому він містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором не доведено, що автомобіль «MERSEDES G500» був придбаний ОСОБА_5 з умовою розстрочення виплати до кінця 2019 року, а також з умовою залишення автомобіля у формальній власності ОСОБА_4 до повної сплати.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходжу з того, що прокурор не довів, що вказаний транспортний засіб має відношення до вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2018, про накладення арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1