ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі-Волинському кримінальне провадження №000728 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одружену, не працюючу, громадянку України, українку, не судиму,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 11.09.2019 р. приблизно о 15.30 год. та особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, домовилась про вчинення таємного викрадення чужого майна із торговельного центру "Епіцентр". Діючи згідно з досягнутою домовленості, керуючись прямим умислом, корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, розподіливши між собою ролі, згідно з яких особа, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, перебуваючи в приміщенні торговельного центру "Епіцентр", що по вул. Луцькій, 8 м. Нововолинська взяв із прилавків одну пару бутсів футбольних дитячих 38 розміру моделі PT50HG JR вартістю 630 грн. та одну пару бутсів футбольних чоловічі 45 розміру моделі Indigo вартістю 615,10 грн. та велосипед гірського типу "MAXX Pro" вартістю 5 999, 33 грн. та переніс їх у місце, яке не перебуває під постійним наглядом працівників торговельного центру відділ "Сад і город" та передав їх через огорожу магазину ОСОБА_4 , яка стояла на вулиці, таким чином, намагалися таємно викрасти вищевказані речі та вчинивши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця не закінчили злочин з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_4 була затримана працівниками поліції, а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, будучи викритим, втік із місця вчинення злочину.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 , діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз уклали угоду про примирення.
Відповідно до змісту угоди, кримінальним правопорушенням не заподіяна шкода і у
представника потерпілого не має претензій до обвинуваченої.
Крім цього, обвинувачена та потерпілий дійшли згоди щодо покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік та звільнення її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та покладення на обвинувачену обов`зків,передбачених ст. 76 КК України.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про примирення.
Судом з`ясовано, що обвинуваченій зрозумілі її права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Після наданих роз`яснень обвинувачена та потерпілий не заперечили проти затвердження угоди про примирення.
Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставинах кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд,
ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 18 березня 2020 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_4 в дохід держави 471,03 грн. витрат пов`язаних із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Головуючий:/підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя ОСОБА_1