ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/138/20 Справа № 712/1046/18 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, з середньою

спеціальною освітою, не одруженого, займається суспільно корисною

працею, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат за надання правової допомоги, задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 29509 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`ять) грн. та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судової автотехнічної експертизи №4/63 від 17.01.2018, в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп.

Вирішено долю речового доказу,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 15 червня 2017 року, близько 19 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ ТF69YР, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. В`ячеслава Чорновола в напрямку від вул. Чіковані до вул. Чайковського, неподалік будинку №156/4 проявив неуважність та порушив вимоги:

-п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п.12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- вимоги дорожнього знаку 3.29. «Обмеження максимальної швидкості», відповідно до якого забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові (40 км/год).

Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись в напрямку від вул. Чіковані до вул. Чайковського по вулиці В`ячеслава Чорновола навпроти будинку №156/4, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , 1951 року народження, яка перетинала вул. В`ячеслава Чорновола.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/1907 від 12.10.2017, отримала тілесні ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, забій лівої легені з виходом вільної рідини в плевральну порожнину без стиснення легені, рана м`яких тканин правого ліктьового суглобу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинні переломи ребер з обох боків, перелом правої лонної кістки, множинні переломи остистих відростків грудних хребців, закритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Спричинення потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 4/63 від 17.01.2018, з порушенням водієм автомобіля ЗАЗ ТF69YР, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п.п. 12.3. Правил дорожнього руху України та обмежень знаку 3.29.(40 км/год).

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2019, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити на підставі п. 2 ст. 284 КПК України. На підставі п.3 ст. 404 КПК України просив допитати свідка ОСОБА_10 , з врахуванням його пояснень допитати експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та призначити додаткову судово-медичну експертизу та повторну судову автотехнічну експертизу із врахуванням всіх встановлених судом обставин ДТП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що, на його думку, вирок суду першої інстанції є незаконним через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого.

Вказує, що суд в порушення вимог ст. 374 КПК України не вказав у вироку обставину, яка на його думку є безсумнівно пом`якшуючою і могла суттєво вплинути на призначення покарання, а саме те, що потерпіла ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимог п. 4.7 ПДР, переходила дорогу не по пішохідному переходу та досягнувши середини проїжджої частини вулиці, не переконавшись в безпеці подальшого руху, продовжувала рухатись під кутом в напрямку автомобіля який до неї наближався, чим створила небезпеку для його подальшого руху та зіткнулася з боковою поверхнею лівого крила автомобіля.

Також, судом відмовлено у задоволенні клопотань захисника щодо допиту свідка ОСОБА_10 , який був включений в обвинувальний акт, як свідок обвинувачення, та проведення додаткової судово-медичної експертизи, що є порушенням права обвинуваченого на захист і доказом неповноти судового слідства.

Крім того, вказує захисник, показання ОСОБА_8 не відповідають фактичним обставинам справи, проте суд не надав їм критичної оцінки.

Слідчий експеримент обставин ДТП, проведений досудовим слідством, суд визнав доказом вини ОСОБА_13 , при цьому не звернув уваги і не дав належної оцінки тому, що він був проведений з участю потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_14 одночасно. Вони одночасно і узгоджено пояснили слідчому про обставини ДТП, що суперечить вимогам КПК, так як одночасно з двома учасниками процесу може проводитись тільки така слідча дія як одночасний допит 2-х осіб (ч.9 ст.224 КПК) з метою з`ясування причин розбіжностей в їхніх показах.

Таким чином, судом допущена суттєва неповнота судового слідства, однобічність і упередженість якого проявилась в спотворенні фактичних обставин, які вказували на порушення ПДР потерпілої ОСОБА_8 і такі порушення знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з технічної сторони ДТП, яка потягла спричинення останній тілесних ушкоджень.

Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_15 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та, вважаючи вирок Соснівського районного суду від 29.08.2019 відносно ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, таким, що містить вичерпні докази на підтвердження встановлених судом обставин згідно чинного законодавства, просила залишити його без змін. Розгляд справи просила проводити без її участі.

Зазначила, що посилання апелянта на те, що нібито « ОСОБА_8 створила небезпеку для подальшого руху водія» не відповідає дійсним обставинам ДТП та спростовується висновком судово-автотехнічної експертизи №4/63 від 17.01.2018, де вказано, що у момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи водій автомобіля ЗАЗ TF69YP д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_16 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і для виконання яких водій перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. Саме одноособові дії водія ОСОБА_7 повинні були мати місце щоб уникнути наїзду на пішохода. У сторони захисту обвинуваченого була можливість надати суду будь-які докази, а також заслухати свідків на вимогу сторони захисту, через що декілька раз завершення розгляду справи переносилось на інші дати.

Також представник потерпілої зазначила, що внаслідок вищевказаної ДТП ОСОБА_8 /пенсіонерка/ отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, перенесла кілька операцій і тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, на сьогоднішній день без милиць пересуватись не може. Під час судового слідства, ОСОБА_17 частково визнав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, але не зміг пояснити в якій частині. В добровільному порядку не відшкодував потерпілій ОСОБА_8 понесених затрат, навіть не вибачився перед потерпілою.

Крім того, під час судового слідства був допитаний експерт ОСОБА_12 , який підтвердив правильність висновків проведеної ним судово-медичної експертизи за номером 2-01/1907. Також за клопотанням сторони захисту, для роз`яснення висновку судом був допитаний експерт ОСОБА_11 , який повідомив про вихідні дані якими користувався експерт при проведенні судової авто технічної експертизи №4/63 від 17.01.2018, також експерт роз`яснив розрахунки проведеного дослідження.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця події. З план-схеми, доданої до протоколу огляду місця події вбачається, що ОСОБА_7 погодився з проведеними вимірюваннями про що свідчить його підпис.

Свідок ОСОБА_14 послідовно надавав пояснення і на досудовому слідстві і в судовому засіданні. Його пояснення співпадають з поясненнями потерпілої. Ні з потерпілою ОСОБА_8 ні з обвинуваченим ОСОБА_7 свідок ОСОБА_18 знайомий не був, але став очевидцем моменту наїзду на пішохода ОСОБА_8 , перебуваючи в цей час у своїй квартирі на балконі. Тому не зрозуміло з тексту апеляційної скарги з яких саме підстав ОСОБА_18 має надавати суду нібито неправдиві свідчення і чому суд повинен критично оцінювати його пояснення.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляцію адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 із зазначених у ній підстав, міркування прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляції адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , думку потерпілої ОСОБА_8 , яка також заперечувала щодо задоволення апеляції адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований перевіреними судом доказами, яким дана вірна юридична оцінка і на які суд посилається у вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, стверджується:

- даними показань у судовому засіданні ОСОБА_7 , який вину у пред`явленому йому обвинуваченні фактично не визнав та показав, що 15 червня 2017 року, близько 19 години 00 хвилин, він керуючи автомобілем ЗАЗ ТF69YР, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. В`ячеслава Чорновола в напрямку від вул. Чіковані до вул. Чайковського. Неподалік будинку №156/4, за зупинкою громадського транспорту, на дорогу раптово вийшла жінка, яка почала швидко переходити дорогу. Коли він її побачив до неї залишалося приблизно 1,5 метра. ОСОБА_7 , почав сигналити та різко загальмував. Проте, жінка опустивши голову побігла через проїзну частину дороги. Трапилося так, що коли автомобіль яким керував ОСОБА_7 , вже зупинився, жінка вдарила ліктем по лобовому склу стоячої машини, впала на землю. ОСОБА_7 вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталося через те, що потерпіла була неуважною, а також перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вважає своєю провиною лише те, що їхав зі швидкістю, яка не дозволила йому уникнути ДТП. Цивільний позов в частині стягнення спричиненої матеріальної шкоди, ОСОБА_7 визнав частково, проте в якій саме частині, пояснити суду не зміг. Разом з тим, ОСОБА_7 не заперечував проти стягнення з нього витрат за надання потерпілій правової допомоги;

- даними показань потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 15.06.2017 близько 19 год. 00 хв., вона йшла до себе додому, а саме вийшла на автобусній зупинці «Шкільна», яка поблизу будинку за адресою: м. Черкаси вулиця В`ячеслава Чорновола, 156/4 та пройшовши декілька метрів по тротуару в сторону вул. Чіковані, потерпіла вирішила перейти дорогу по вулиці В`ячеслава Чорновола. Підійшовши до дороги ОСОБА_8 зупинилась, впевнилася, що ліворуч на світлофорі горить червоне світло для автомобілів, почала переходити дорогу рухаючись прямо. З правого боку здалеку ОСОБА_8 , побачила, автомобіль марки ЗАЗ темного кольору, який рухався досить швидко. Дорогу потерпіла переходила в середньому темпі враховуючи вже свій похилий вік. Коли ОСОБА_8 , перейшла вже приблизно ? дороги та їй залишалося до краю проїзної частини приблизно 1,8 метрів, вона почула різкий свист. ОСОБА_8 глянувши праворуч побачила, як на неї їде автомобіль. В цей момент, потерпіла різко стала на місці та відчула удар. Після удару ОСОБА_8 пам`ятає, як до неї підійшла жінка, яка запитала всі її дані, потім потерпіла втратила свідомість. Після цього, ОСОБА_8 , прийшла до свідомості через 5-6 днів, як її перевели з реанімації в палату. Вона ще лікувалася в лікарні 18 днів. Про те, хто на ОСОБА_8 , скоїв наїзд вона дізналася вже зі слів своєї доньки ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_14 . ОСОБА_8 не заперечувала, що під час дорожньо-транспортної пригоди перебувала у стані алкогольного сп`яніння, проте вважає, що зазначена обставина не виключає вини ОСОБА_7 .. Також потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_7 , допомагав їй матеріально лише у перші два дні реанімації, надавши близько 1700 гривень. Більше ніякої допомоги обвинуваченим ОСОБА_7 надано не було. Просила задовольнити цивільний позов у повному обсязі;

- даними показань свідка ОСОБА_14 про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 15 червня 2017 року, приблизно в період часу з 18 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. ОСОБА_14 перебував у себе вдома на балконі та проводив там ремонтні роботи. Потім свідок вирішив перепочити та став покурити. В цей час ОСОБА_14 дивився на дорогу, а саме на вулицю В.Чорновола, яка знаходиться навпроти його будинку в лівій смузі ближче до центру дороги. Транспортних засобів на дорозі майже не було, а по вулиці В.Чорновола зі сторони проспекту Хіміків на великій швидкості рухався автомобіль ЗАЗ темного кольору в сторону вулиці Чайковського. В цей час свідок ОСОБА_14 , також побачив жінку, яка переходила дорогу із заїзду до двору будинку, в якому він проживає на іншу сторону дороги по вулиці В.Чорновола. Жінка переходила дорогу в середньому темпі. Коли вона перейшла приблизно ? дороги, їй залишилось дійти близько двох метрів до іншого краю дороги. В цей час ОСОБА_14 почув різкий звук гальмування та побачив, як автомобіль ЗАЗ темного кольору здійснив наїзд на вищевказану жінку. Після цього, водій вийшов з автомобіля, почав ходити біля нього взявшись за голову, а потім сів коло транспортного засобу. Згодом приїхала поліція та швидка медична допомога;

- даними протоколу огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 15.06.2017, план-схемою та фототаблицями до нього, згідно якого працівниками поліції, в присутності понятих, спеціаліста, а також ОСОБА_7 , було оглянуто напрямок дороги з вулиці Чіковані до вулиці Чайковського, що у м. Черкаси. Під час огляду було зафіксовано місце розташування автомобіля ЗАЗ ТF69YР, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його пошкодження та місце зіткнення транспортного засобу з пішоходом. З план-схеми доданого до протоколу вбачається, що ОСОБА_7 , погодився з проведеними вимірюваннями, про що свідчить його підпис;

- даними висновку судово-медичної експертизи №02-01/1907 від 12.10.2017, згідно якого у ОСОБА_8 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: множинні переломи ребер з обох боків, перелом правої лонної кістки, множинні переломи остистих відростків грудних хребців, закритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням, травма голови зі струсом головного мозку, забій лівої легені з виходом вільної рідини в плевральну порожнину без стиснення легені, рана м`яких тканин правого ліктьового суглобу. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: множинні переломи ребер з обох боків, перелом правої лонної кістки, множинні переломи остистих відростків грудних хребців, закритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, забій лівої легені з виходом вільної рідини в плевральну порожнину без стиснення легені, рана м`яких тканин правого ліктьового суглобу до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.01.2018, план-схемою та фототаблицями до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 , а також свідок ОСОБА_14 , працівникам поліції, в присутності понятих, розповіли про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.06.2017, за участю водія ОСОБА_20 ;

- даними висновку судової авто технічної експертизи № 4/63 від 17.01.2018, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи водій автомобіля ЗАЗТF69YР, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій пішоходів спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень (спеціальних технічних знань та проведення технічних розрахунків) не потрібно, тому слідчий або суд в змозі самостійно оцінити дії пішохода ОСОБА_8 , у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України - "Обов`язки і права пішоходів". У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля ЗАЗ ТF69YР д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. В діях водія автомобіля ЗАЗ ТF69YР д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються, невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, і для виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. Для відповіді на питання чи вбачаються в діях пішохода ОСОБА_8 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України та чи знаходилися вони у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень (спеціальних технічних знань та проведення технічних розрахунків) не потрібно, тому слідчий або суд в змозі самостійно дати відповідь на це питання, з урахуванням вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів»;

- даними допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 , який підтвердив правильність висновків проведеної ним судово-медичної експертизи №02-01/1907;

- даними допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , який повідомив про вихідні данні якими користувався експерт при проведенні судової автотехнічної експертизи №4/63 від 17.01.2018, інформаційні джерела та роз`яснив розрахунки проведеного дослідження.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази по кримінальному провадженню разом з показами потерпілої та свідка свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.1 ст.286 КК України.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду та що у зв`язку з цим необхідно скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо того, що слідчий експеримент обставин ДТП, проведений досудовим слідством, суд визнав доказом вини ОСОБА_13 , при цьому не звернув уваги і не дав належної оцінки тому, що він був проведений з участю потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_14 одночасно. Вони одночасно і узгоджено пояснили слідчому про обставини ДТП, що суперечить вимогам КПК, так як одночасно з двома учасниками процесу може проводитись тільки така слідча дія як одночасний допит 2-х осіб з метою з`ясування причин розбіжностей в їхніх показах, то колегія суддів вважає, що такі доводи не підлягають до задоволення, оскільки стаття 240 КПК України не містить прямої заборони проведення слідчого експерименту одночасно з двома учасниками. В зв`язку з цим колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає даний доказ належним та допустимим та таким, що поряд з іншими доказами та у їхньому взаємозв`язку безпосередньо вказує на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 , діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідає показанням потерпілої, свідка та частково обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Крім цього, колегія апеляційного суду також вважає, що проведення зазначеної слідчої дії та використання її результатів, не потягло за собою істотного порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки окрім даного доказу достатньо інших доказів, які вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона захисту не ставила під сумнів зазначений протокол під час досудового розслідування.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо того, що вирок місцевого суду є незаконним через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки при призначенні покарання місцевим судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, займається суспільно корисною працею, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а тому, з урахуванням всього вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції призначив достатнє покарання для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , яке до того ж є наближеним до мінімального.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

Що стосується того, що місцевий суд в порушення вимог ст. 374 КПК України не вказав у вироку обставину, яка на думку сторони захисту є безсумнівно пом`якшуючою і могла суттєво вплинути на призначення покарання, а саме те, що потерпіла ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимог п. 4.7 ПДР, переходила дорогу не по пішохідному переходу та досягнувши середини проїжджої частини вулиці, не переконавшись в безпеці подальшого руху, продовжувала рухатись під кутом в напрямку автомобіля який до неї наближався, чим створила небезпеку для його подальшого руху та зіткнулася з боковою поверхнею лівого крила автомобіля, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не врахував обставину перебування потерпілої ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння та те, що вона переходила дорогу не по пішохідному переходу в якості пом`якшуючої вину обставини обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відповідно до п.3 висновку судової автотехнічної експертизи №4/63 від 17.01.2018, водій ОСОБА_7 , мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

Що стосується вимог апеляції щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_10 , то колегія суддів суду апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні цього клопотання, оскільки даний свідок не допитувався місцевим судом.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність достатньої кількості доказів, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України кваліфіковано вірно, а призначене судом покарання відповідає характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про особу.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено суттєвих істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :