ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7914/18
Номер провадження 11-кп/819/625/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Cекретар: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №00003002 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.06.2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2020 скасувати та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що потерпілий не має до нього ніяких претензій, заявляв у залі суду, що за весь час його тримання під вартою з його сторони не надходило ніяких погроз і він не проти зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Також просить взяти до уваги, що останні півтора роки допитують чотирьох свідків.

Крім того судом не взято до уваги, що свідки обвинувачення працюють співробітниками поліції, що є недопустимим. Та крім того, вони є свідками затримання, а не свідками самого злочину.

Просить звернути увагу на те, що у нього є мати, яка потребує підтримки, а крім того є постійне місце проживання та має позитивну характеристику з місця проживання.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 про місце, дату та час були повідомлені належним чином. Заяв про участь з їх участю або відкладання слухання справи від них не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишився на своїй позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має законного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків, а тому, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього постійного місця проживання в м.Херсоні, матері, відсутність з боку потерпілого до нього претензій та наявність позитивної характеристики з місця проживання, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки дані факти не підтверджуються належними документами, а з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2020 року відносно ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4