Провадження № 1-КП/200/197/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001188, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, офіційно не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001188 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Заперечувала проти зміни запобіжного заходу.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_5 залишили питання щодо продовження строку тримання під вартою на розсуд суду. Але вважали за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 03 березня 2020 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 13 березня 2020 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, призначена перевірка заяви обвинуваченого про застосування недозволених методів розслідування, а наступна дата судового засідання призначена поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 01 квітня 2020 року.

При цьому, при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Суд вважає, що вказані ризики, на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_5 звинувачується у скоєнні тяжкого корисливого злочину, вчиненого із застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 3-х до 7-ми років.

А тому, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 , суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризики того, що ОСОБА_5 може вдатись до спроб переховуватися від суду та перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином, є цілком обґрунтованими і реально існують, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного доходу, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий, йому відомі місце проживання потерпілого та свідків, а також, враховуючи що судовий розгляд у справі триває, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на вказаних осіб, у зв`язку із чим підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу також відсутні.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Керуючись ст.ст.176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 травня 2020 року, включно.

Відмовити в задоволені клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Головуючий суддя ОСОБА_1