Справа № 461/4270/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1687/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою у задоволенні заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений. просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги засуджений. вказує, що розгляд його заяви у суді першої інстанції проводився у його відсутності. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги як нововиявлену обставину незаконне затримання засудженого, оскільки він наголошував про це при першому судовому засіданні у суді першої інстанції. Вказує, що суд безпідставно не визнав нововиявленою обставиною факт його катування працівниками поліції, а також його відмову від захисника у його відсутності. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги його покликання на те, що його двічі притягнули до кримінальну відповідальність за одне і теж діяння згідно з вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015 року та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року. Звертає увагу на тому, що він не винен у інкримінованих йому злочинах.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки; ч.1 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ст.ст.71,72 КК України, частково (з розрахунку 8 годин громадських робіт відповідають 1 дню позбавлення волі), приєднано ОСОБА_6 до покарання за цим вироком покарання у виді десяти днів позбавлення волі, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015 року. Остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі (т.1, а.с.193-195).
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 року, апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року, залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.08.2016 р. по день набрання вироком законної сили, а саме до 21.12.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1, а.с.281-284).
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 закрито у зв`язку із відмовою прокурора від касаційної скарги (т.2, а.с. 90-92).
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання засудженого на те, що нововиявленою обставиною є його незаконне затримання в порядку ст. 208 КПК України, оскільки як зазначає сам засуджений у своїй апеляційній скарзі про цю обставину він зазначав при першому судовому засіданні у суді першої інстанції при розгляді кримінального провадження.
Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що покликання засудженого на факт його катування працівниками поліції, а також його відмову від захисника у його відсутності не може визнаватися нововиявленими обставинами з огляду на те, що зазначені обставини були відомі суду першої інстанції, оскільки за даним фактом внесені відомості до ЄРДР за №00000209 від 21.06.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, проте в ході розслідування такі не знайшли свого підтвердження і постановою слідчого кримінальне провадження у зв`язку з цим було закрито.
Разом з цим, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що нововиявленою обставиною не може бути, на думку засудженого, притягнення його двічі до кримінальної відповідальності за одне і теж діяння згідно з вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015 року та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року, з огляду на наступне.
Вироком Галицького районного суд м. Львова від 23.10.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, який не оскаржено та набрав законної сили.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці. Відповідно до ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015, остаточно визначивши покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів., який оскаржено прокурором.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволено та вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінено: відповідно до ч.4 ст. 70, ст. 72 України, до покарання, призначеного вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015, та остаточно визнано ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді арешту на строк 4 місяці 10 днів, яка не оскаржена та набрала законної сили.
З огляду на це, безпідставними є доводи засудженого про те, що його притягнули до відповідальності двічі за одне і те ж правопорушення, крім того, зазначені обставини були відомі суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги прокурора та самі по собі не доводять неправильність вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року, а тому не можуть визнаватися нововиявленими обставинами.
Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до його незгоди з вироком Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а тому ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2019 року слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом трьох місяців з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4