У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.05.2020 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або нічний домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною, невмотивованою та прийнятою з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину на даний час судовим рішенням не встановлена, з матеріалів кримінального провадження не вбачається допустимих доказів вчинення ОСОБА_5 злочинів, слідчі дії під час досудового розслідування проведені з грубими порушеннями норм діючого КПК України, тому є недопустимими доказами. ОСОБА_5 заперечує свою участь у вчинених злочинах, його непричетність підтверджується певними доказами.
Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відповідає дійсності, не підтверджується доказами, суперечить практиці Європейського суду з прав людини та порушує принцип верховенства права.
Відмічає, що в Приморському районному суді м. Одеси шостий рік перебуває приєднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, у якому запобіжний захід не обирався, проте обвинувачений не пропускав судових засідань і не переховувався. Потерпілі у судові засідання не з`являються.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 20.06.2019 р., з 17.10.2019 р. по 21.10.2019 знаходився під вартою незаконно, оскільки ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 р. про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою скасована ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.10.2019 р. За даним та іншими фактами Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у двох кримінальних провадженнях стосовно неправомірних дій співробітників правоохоронних органів, працівників Приморського районного суду м. Одеси під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .
Обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 надійшов до Приморського районного суду м. Одеси 18.10.2019 р. На даний час ОСОБА_5 знаходиться під вартою 10 місяців, 6 місяців справа перебуває у суді, але розгляд по суті не розпочався (за виключенням оголошення обвинувального акту та цивільних позовів).

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувають кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0003156, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та за № 0000110, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.
Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на особисте зобов`язання або нічний домашній арешт.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки продовжують існувати раніше зазначені ризики, та заперечував проти зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів, пояснення представників потерпілих, які стверджували, що останні бояться ОСОБА_5 , продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про те, що інша міра запобіжного заходу не здатна забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому відносно нього доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0003156, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та за № 0000110, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів, в тому числі, пов`язаному із застосуванням насильства, представники потерпілих неодноразово вказували на те, що останні бояться обвинуваченого. Як зазначає, апелянт, протягом судового провадження призначалось близько 15 судових засідань, які відкладались з різних причин, у тому числі із заявленими клопотаннями про відвід прокурору та колегії суддів, зміною захисника обвинуваченого ОСОБА_8 та у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_8 за станом здоров`я. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3