Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0000065 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 лютого 2019 року) відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року кримінальне провадження №0000065 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 лютого 2019 року) відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України закрито.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Вважає, що чинне законодавство не дає жодних підстав кваліфікувати смерть потерпілого як його відмову від підтримання обвинувачення. Також додає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у справі №404/6160/16-к прийшла до висновку, що встановлений главою 36 КПК України процесуальний порядок здійснення кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення за правовою природою є приватно-публічною формою обвинувачення і не виключає повноважень прокурора щодо здійснення ним функцій процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в суді, крім повноваження ініціювати кримінальне провадження за відсутності заяви потерпілого про злочин.

За змістом оскаржуваної ухвали суду, на досудовому розслідуванні встановлено, що 21 лютого 2019 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті особистої неприязні, наніс чотири удари руками в обличчя та по голові ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої рани в лобно-тім`яній ділянці голови посередині, садна в лобній ділянці справа, крововиливів у лівій навколоочній ділянці та в правій виличній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не прибув, про час і місце розгляду апеляційної скарги був завчасно повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням від 18.02.2020 р., на якому наявний його підпис, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило. А тому, порадившись на місці, колегія суддів вирішила продовжити розгляд апеляційної скарги у відсутність обвинуваченого, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його правового становища.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, про істотне порушення судом першої інстанці вимог кримінального процесуального закону при закритті кримінального провадження у зв`язку зі смертю потерпілої, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Стаття 284 КПК України містить вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, однак такої підстави для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, як смерть потерпілого, зазначена норма не містить, у тому числі і у формі приватного обвинувачення. Крім того, чинним КПК України взагалі не врегульовано питання досудового розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень у разі, якщо смерть потерпілого настала не внаслідок кримінального правопорушення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №404/6160/16-к, зазначено, що захист інтересів особи та суспільства, які постраждали під час вчинення кримінального правопорушення, що визначено ст.2 КПК України як завдання кримінального провадження, є основною метою діяльності органів прокуратури, яку закріплено в Конституції України як підтримання публічного обвинувачення в суді. Після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст.477 КПК України, задіюється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду. Таким чином, визначений КПК України процесуальний порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за своєю правовою природою є приватно-публічним різновидом кримінального провадження і його варто розглядати як диференціацію форми такого провадження у межах загальної його форми, врегульованої КПК України. Окрім того, варто розрізняти поняття «кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення» та «підтримання потерпілим приватного обвинувачення». Якщо під «кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення» слід розуміти провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, з числа перелічених у ч.1 ст.477 КПК України та здійснюється в загальному порядку, передбаченому КПК України, то підтримання потерпілим приватного обвинувачення здійснюється лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що встановлений главою 36 КПК України процесуальний порядок здійснення кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення за правовою природою є приватно-публічною формою обвинувачення і не виключає повноважень прокурора щодо здійснення ним функцій процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання порядок державного обвинувачення в суді, крім повноваження ініціювати кримінальне провадження за відсутності заяви потерпілого про злочин.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, кримінальне провадження №0000065 від 21.02.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, розпочато на підставі заяви потерпілої ОСОБА_8 , копія якої долучена до апеляційної скарги, а також посилання на заяву потерпілої міститься і в обвинувальному акті.

Тому, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, в даному випадку смерть потерпілої не призводить до зникнення сторони обвинувачення, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР обов`язок здійснювати кримінальне переслідування покладається на прокурора.

Згідно ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Окрім того, колегією суддів не встановлено жодних законних підстав кваліфікувати смерть потерпілої як її відмову від підтримання обвинувачення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Пунктом 6 ч.1 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального законодавства колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, визнає істотними та такими, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3