Дата документу 12.05.2020 Справа № 337/5012/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5012/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/258/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, не працює, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-11 квітня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.ч.3,4,5 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна;
- 19 грудня 2013 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням на 2 роки;
- 03 вересня 2015 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;
- 14 липня 2015 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2,3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнений умовно-достроково 26 січня 2017 року з невідбутим строком 1 рік 1 місяць 18 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання з випробовуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, на підставі ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого, кваліфікацію його дій, просить вищевказаний вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше звільнявся від відбування покарання умовно достроково, однак знову вчиняв злочини.

Згідно з вироком суду, 24 вересня 2018 року, близько 01-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у підземній кабельній каналізації, через люки кабельних колодязів № 41- 611, № 41- 610, № 41- 858, № 41- 612 за адресою: м. Запоріжжя, вул.Ентузіастів, 13-19, де зберігались кабелі діючих ліній зв`язку ПАТ «Укртелеком», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, який він мав при собі, шляхом зрізу, таємно викрав кабель зв`язку ТПП 50*2*0,4 загальною довжиною 189 метрів, загальною вартістю 15113,52 гривень, який належав ПАТ «Укртелеком». Після чого ОСОБА_6 , досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, діючи з корисливих мотивів, переніс вказані кабелі до сміттєвого баку, розташованого на подвір`ї будинку № 15 по вулиці Ентузіастів у м.Запоріжжі, де о 03-30 годині був затриманий працівниками патрульної поліції. Таким чином ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав вищезазначене майно, яке належить ПАТ «Укртелеком», спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 15113,52 гривень.
Окрім того, 11 липня 2019 року, приблизно о 03-44 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у підвальному приміщенні, яке розташоване у будинку № 10 по вул.Дорошенка в м.Запоріжжі, де зберігались кабелі діючих ліній зв`язку ПАТ «Укртелеком» та ПАТ «Фарлеп-Інвест», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, який він мав при собі, зрізав, після чого підготував для таємного викрадення, шляхом розрізання та укладання майна, яке належить ПАТ «Укртелеком» та ПАТ «Фарлеп-Інвест», намагався таємно викрасти майно, а саме кабель телефонний мідний «ТПП 30*20*2*0,4» довжиною 10,5 метрів, вартістю 525,00 гривень, який належить ПАТ «Фарлеп-Інвест»; кабель телефонний мідний «ТПП 10*2*0,4» довжиною 35,5 метрів, вартістю 1248,18 гривень, який належить ПАТ «Укртелеком». Після чого ОСОБА_6 , тримаючи при собі раніше зрізані та підготовлені для таємного викрадення 35,5 метрів кабелю зв`язку «ТПП 10*2*0,4» та 10,5 метрів кабелю зв`язку «ТПП 30*20*2*0,4» намагався покинути зазначене підвальне приміщення для подальшого розпорядження викраденим майном, проте не довів свій злочинний намір до кінця, по причинам, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в межах заявлених вимог; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, згідно з якими, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, має місце проживання, неодружений, раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, однак на строк наближений до мінімального, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Однак, мотивуючи свої висновки про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення, та не врахував те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, крім того, раніше до обвинуваченого застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення, але він продовжував вчиняти злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про його підвищену суспільну небезпеку.

Обставини, на які послався суд у вироку, є підставою для призначення покарання обвинуваченому на строк, наближений до мінімального за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, але не для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, для чого, на думку суду апеляційної інстанції, достатніх підстав немає, на що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що не відповідають засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50,65 КК України.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409,413,420 КК України, з ухваленням нового вироку.

Враховуючи фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність обставини, що пом`якшує покарання, яка вказана у вироку, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 роки з реальним його відбуванням, тобто без застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2020 року в рамках іншого кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_6 засновано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 23 квітня 2020 року по 21 червня 2020 року, а відтак початок строку відбування покарання слід обчислювати з дня ухвалення даного вироку з 12 травня 2020 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 12 травня 2020 року.

У решті вищевказаний вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даного вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4