Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 січня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в об`єднаному кримінальному провадженні №000038, №0000535 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року задоволено клопотання прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 год. 00 хв. 23 жовтня 2019 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що існують ризики можливості переховування кожного з обвинувачених від суду, їх незаконного впливу на свідків, а також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовав свої вимоги апелянт тим, що суд, розглянувши два клопотання про продовження строку тримання під вартою йому та ОСОБА_7 , а також заслухавши його заяву щодо припинення дії запобіжного заходу, вийшов в нарадчу кімнату, після виходу з якої проголосив лише одне судове рішення. Також апелянт послався на те, що у вступній частині цієї ухвали не зазначено номеру кримінального провадження, у межах якого були розглянуті вказані клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, з підстав, аналогічних викладеним в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , також просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, згідно ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів судової справи, у провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000383, №0000535 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 год. 00 хв. 23 жовтня 2019 року.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК вчинення іншого кримінального правопорушення та може переховуватись від суду.
У клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор також послався на те, що не зменшились ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК, а саме: можливість обвинуваченого переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що на даний час не зникли та продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою. Зокрема, тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, у тому числі проживання обвинуваченого в іншій області, свідчить про ризик його переховування від суду з метою уникнути відповідальності та покарання. Також у разі обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду також підтверджується тим, що обвинувачений проживає в іншому регіоні, а також враховуючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні. Ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , стверджується тим, що обвинувачений підтримує з вказаними особами приятельські стосунки. Поряд з цим існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у разі обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачені у своїх апеляційних скаргах не оспорюють наявності підстав для продовження їм запобіжного заходу.
Зважаючи на вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Водночас, колегія суддів зауважує, що саме по собі не зазначення у вступній частині ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинувачених номеру кримінального провадження не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки інші дані, встановлені вимогами ст.372 КПК, ця частина ухвали містить.

Стосовно доводів обвинувачених про те, що за результатами розгляду клопотань судом було постановлено лише одне судове рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не містить заборони щодо вирішення питання про продовження строків тримання під вартою декільком обвинуваченим в одному кримінальному провадженні однією ухвалою.

При цьому, вказане не суперечить і главі 18 КПК, у порядку якої, у відповідності до приписів ст.331 КПК, здійснюється розгляд клопотань про продовження строків тримання під вартою під час судового розгляду.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду, як про те просили обвинувачені.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3