У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2833/20

№ 1-кс/183/813/20

01 червня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, маючого середню освіту, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого :
-23.06.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з умовним строком 3 роки;
-30.09.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2,185 ч.3, 69, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;
-29.11.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік; На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік і 3 місяці позбавлення волі по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2010 року, до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 рік 3 місяці; 24.03.2012 Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 24 дні;
-04.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяці;
-19.07.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 190 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 4 місяці по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2013 року - до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці; 01.09.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 26 днів;
-14.01.2015 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07.2013 року - до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;
-26.08.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України вказаним покаранням поглинути покарання по вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2015 р. до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;19.02.2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 15.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 , ч. 1 ст. 70 КК України до 4 р. 5 міс позбавлення волі, звільнений по закінченню строку відбуття покарання 31.01.2020 р.
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчого ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 20 квітня 2020 року приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в приміщенні коридору побачив на вішаку жіночу сумку, чорного кольору, марки «ZARA», в цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2020 року, приблизно о 18 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись за вище вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, таємно викрав з вішалки жіночу сумку, чорного кольору, марки «ZARA» вартістю 539 грн., в середині якої знаходився шкіряний гаманець «baellerry» вартістю 315 грн. та грошові кошти у розмірі 200 грн. Після цього ОСОБА_4 місце скоєння злочину покинув та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 054 грн.
Окрім цього, 28 квітня 2020 року приблизно о 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №160 по вул. Гетьманській м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачив неповнолітнього ОСОБА_9 , який котив спортивний велосипед марки «Azimut Ultimate 26 GD». В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 , а саме вищевказаного спортивного велосипеда, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 квітня 2020 року приблизно о 13 год. 05 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №160 по вул. Гетьманській м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, попросив у неповнолітнього ОСОБА_9 , спортивний велосипед марки «Azimut Ultimate 26 GD», який знаходився у тимчасовому користуванні останнього з метою начебто проїхатись до центу м. Новомосковська Дніпропетровської області та повернути спортивний велосипед по приїзду назад до ОСОБА_9 . У свою чергу неповнолітній ОСОБА_9 , повністю довіряючи ОСОБА_4 , передав свій вищевказаний спортивний велосипед останньому, з метою зробити поїздку в бік центру м. Новомосковська та повернутися назад. Отримавши в такий спосіб доступ до спортивного велосипеда марки «Azimut Ultimate 26 GD» вартістю 3208 грн. 36 коп., ОСОБА_4 , сів на велосипед та направився на ньому в бік центру міста Новомосковська Дніпропетровської області.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно неї неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеннях визнав, просить застосувати домашній арешт, з`являється до слідчого.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, та просить врахувати, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, тому є всі підстави для застосування запобіжного заходу домашнього арешту, підтримує позицію підозрюваної.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
25 травня 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, однак незважаючи на це, останній на шлях виправлення не стає, крім того вчинив злочин в короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі 31 січня 2020 р. В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_4 , знаходяться обвинувальний акт, рішення по якому не прийнято. Окрім цього 24.04.2020 року Новомосковським міськрайонним судом ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на строк до 22.06.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_10 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 42040 грн. (20х2102), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, яка не маючи офіційної роботи займається діяльністю, про яку суд не повідомила, на отримання доходу від якої він утримує себе, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 28 липня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо застосування ОСОБА_4 , запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.
З моменту звільнення ОСОБА_11 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1