Справа № 344/4778/20
Провадження № 1-кс/344/1908/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій та зобов`язання слідчого вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 00 00006 від 22.02.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла зазначена скарга, в якій скаржник просить слідчого суддю скасувати рішення слідчого щодо вручення підозри від 16.03.2020 року та зобов`язати слідчого вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 00 00006 від 22.02.2019 року

Скаржник в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим, адвокат скаржника підтримав доводи скарги та прохав скаргу задовольнити, а надалі подав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримав. Відтак враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, а надалі подав заяву про подальший розгляд скарги без його участі, вимоги скарги заперечував.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходжу до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Згідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, і уповноважений, серед іншого, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому прийняття будь-якого процесуального рішення слідчим та прокурором передує всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінка слідчим і прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В той же час слідчий під час розгляду даної скарги зазначив, що фактично вручення письмового повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї підозрюваного не відбувалося, в той же час з метою подальшої передачі письмового повідомлення про підозру особі підозрюваного слідчим було направлено підозру поштовим зв`язком за відомими адресами можливого перебування підозрюваного, а також було передано повідомлення про підозру ОСОБА_3 його дружині, однак це не слід розцінювати як повідомлення про підозру.

Щодо мотивів скарги про виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру, то слід вказати таке.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру. Так, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Із змісту ч. 1 цієї статті випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні, а в разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК України для вручення повідомлень (тобто в порядку глави 6 КПК України, а саме статей 135-136 КПК України )

Такими способами може бути, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, по телефону або телеграмою.

При цьому зміст ч. 2 ст. 135 КПК України вказує, що у разі відсутності можливості вручення особисто повістка про виклик з метою її подальшої передачі особі, яка викликається, може бути вручена під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться також слідчий чи прокурор.

Відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію, яке повинно мати певну форму і зміст, згідно до вимог ст. 112 КПК України, та здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, тобто за правилами здійснення виклику.

У відповідності до ч. 2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як стверджує скаржник особа, якій передано повідомлення про підозру (дружина ОСОБА_3 ) не є особою, що підпадає під коло соіб, яким може бути вручена підозра, оскільки ОСОБА_3 не проживає з нею.

При цьому, як вбачається з представлених матеріалів провадження № 00 00006 від 22.02.2019 року відомості про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_3 у рамках даного кримінального провадження до ЄРДР не внесено, а слідчий суддя, враховуючи всі обставини даного провадження в їх сукупності приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру було вручене належним чином, при цьому під час судового розгляду за даною скаргою слідчий також не вважав, що повідомлення про підозру було вручене належним чином, та на пряме запитання слідчого судді вказав, що ОСОБА_3 в даному випадку не набув статус підозрюваного за повідомленням про підозру від 16.03.2020 року / 17.03.2020 року.

В той же час слід вказати, що розгляд даної скарги, не зважаючи на статус ОСОБА_3 , відноситься до компетенції слідчого судді в порядку ст. 303-305 КПК України.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Набуття особою, відносно якої розпочато досудове розслідування, прав підозрюваного КПК України, зокрема ст. 276-279 КПК України, не врегульоване.

Згідно із ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення зазначеного Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, яка підпадає під вище описані критерії, повинна мати процесуальні права підозрюваного і не позбавлена права звертатися до слідчого судді за захистом своїх прав.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки фактично вручення підозри не відбувалося, відповідні відомості в ЄРДР не вносились, а відтак слідчий суддя позбавлений змоги скасовувати процесуальне рішення, яке не мало місця та зобов`язувати слідчого виключати з ЄРДР відомості, які туди не вносились.

Керуючись ст. ст. 303,304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначенихпунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (ч.3 ст.307 КПК України).

Слідчий суддя ОСОБА_1