Єдиний унікальний номер справи 185/4324/20
Провадження № 1-кп/185/538/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000878 від 27.05.2020 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2020 року приблизно о 19.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , умисно, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст.30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрив хвіртку, тим самим проник на огороджену територію вищевказаного подвір`я. Перебуваючи на території подвір`я потерпілої ОСОБА_5 , виражаючись нецензурною лайкою, здійснюючи дії направлені на застосування насильства, а саме спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, яка перебувала на території домоволодіння, тримаючи в руках дерев`яну палицю, яку приніс із собою, обвинувачений ОСОБА_3 замахнувся та вдарив потерпілу ОСОБА_5 в область лівої руки, якою остання намагалась закрити своє обличчя та відразу наніс їй один удар лівою ногою в область грудної клітини, від чого остання не втримала рівновагу та впала потилицею на земельну ділянку, отримавши тілесні ушкодження у вигляді: гематом м`яких тканин голови, правової половини грудної клітини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.162 КК України, - як незаконне проникнення до іншого володіння особи, із застосуванням насильства.

30 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.2 ст.162 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, кримінальним правопорушенням потерпілій майнова шкода не завдана, та узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений - призначення за ч.2 ст.162 КК України покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України сторони дійшли згоди про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним терміном строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, будь-яких претензій потерпіла до нього не має.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла пояснила, що їй цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду про примирення, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на два роки та на підставі ст.75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування з випробуванням з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, віднесений до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений, розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілого, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України, для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.2 ст.162 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, кримінальним правопорушенням майнової шкоди потерпілій не спричинено, остання ніяких претензій до обвинуваченого не має, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також визначене сторонами покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, - оскільки зазначений вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, відповідає обставинам вчиненого злочину.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обрано.

Витрати на проведення експертиз та речові докази відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 червня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесено в ЄРДР за №0000878 від 27.05.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та призначити узгоджене учасниками кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим - з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 КПК України

- прокурором - з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1