Справа №590/569/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/278/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 18 травня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

15 травня 2020 року слідчий СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області з клопотанням про накладення арешту на невстановлену культуру, яка на даний час вирощується на земельній ділянці державної власності в контурах НОМЕР_1 та 296, за територією Марчихинобудської сільської ради, шляхом заборони їх відчуження, знищення насаджень чи проведення інших дій з ним.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що вказані насадження невстановленої культури розташовані на самовільно зайнятій земельній ділянці, а отже в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Незастосування запобіжного заходу може призвести до повного або часткового перетворення вказаного майна.

Ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 18 травня 2020 року в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно було відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального законодавства, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на невстановлену культуру, яка на даний час вирощується на земельній ділянці державної власності в контурах НОМЕР_1 та 296, за територією Марчихинобудської сільської ради, шляхом заборони їх відчуження, знищення насаджень чи проведення інших дій з ним.

Свої доводи мотивує тим, що є підстави вважати, що невстановлені особи умисно, з корисливих мотивів, самовільно зайняли та використовують земельну ділянку загальною площею 13,8 га, яка розташована в контурах 295 та 296, за територією Марчихинобудської сільської ради, в наслідок чого земельним ресурсам держави завдано значної шкоди.

Зазначає, що дана земельна ділянка перебуває у власності держави.

На переконання прокурора, не накладення арешту на насадження на вказаній земельній ділянці може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а саме внаслідок їх знищення, покосу, відчуження або перетворення, інших дій з ним, майно може бути повністю або частково знищене.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положенням ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 70 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Ямпільського ВП Шосткинського ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2020 за №0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України (а.п. 5).

13.05.2020 слідчим СВ Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки, яка розташована між 295 та 296 контурами за територією Марчихинобудської сільської ради, в результаті якого було встановлено, що земля оброблена.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя виходив з того, що не були надані докази, які б вказували на наявність ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, тобто самовільного зайняття земельної ділянки, яким задано значної шкоди її законному володільці або власнику. Власник земельної ділянки на даний час не встановлений та не здійснено жодної слідчої дії на встановлення завданої шкоди власнику земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, згідно ч.ч. 3-5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається якщо слідчий не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як уже зазначалось, у рамках кримінального провадження №0000065 внесеного до ЄРДР 30.04.2020 проводиться досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Даною нормою передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Відповідно до примітки до ст. 197-1 КК України, відповідно до цієї статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Однак, як правильно вказав слідчий суддя, матеріали провадження не містять доказів на самовільного зайняття та використання земельної ділянки, площею 13,8 га, та спричинення, у наслідок того такого використання, власнику земельної ділянки шкоди, яка у сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відомості до ЄРДР були внесені з підстав самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення. Власники із відповідними заявами про самовільне використання належної земельної ділянки до правоохоронних органів не зверталися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання слідчого СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000065 від 30.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 18 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про арешт невстановленої культуру, яка на даний час вирощується на земельній ділянці державної власності в контурах НОМЕР_1 та 296, за територією Марчихинобудської сільської ради, шляхом заборони їх відчуження, знищення насаджень чи проведення інших дій з ним, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4