Справа №295/6536/20
про відмову в задовленні заяви про відвід слідчого судді
10.06.2020 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
В обґрунтування заяви про відвід слідчого судді заявник вказала, що 30.04.2020 року слідчим суддею ОСОБА_4 було задоволено клопотання слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 та накладено арешт на належний їй автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 .
На думку заявниці, слідчий суддя ОСОБА_4 задовольнив клопотання про арешт її автомобіля без будь-яких доказів, окрім протоколу огляду місця події, який, зі слів заявниці, був неналежної якості. Крім того, на оголошення повного тексту ухвали 04.05.2020 року слідчий суддя не з`явився, натомість дав секретарю вказівку видати копію судового рішення представнику заявниці.
Також, як вказує заявниця, в мережі Інтернет міститься інформація про упередженість і зацікавленість судді ОСОБА_4 на користь прокуратури м. Житомира.
Вказані обставини, на думку заявниці, вказують на відсутність об`єктивності та упередженість судді ОСОБА_4 , а тому просила задоволити заяву про його відвід.
Заявниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. До канцелярії суду від імені заявника ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_6 подано заяву про розгляд заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 без її участі. Разом з тим, матеріали справи № 295/6536/20 не містять доказів, що адвокат ОСОБА_6 уповноважений діяти від імені ОСОБА_3 . Документи, які підтверджують повноваження адвоката ОСОБА_6 , не долучено і до заяви про відвід слідчого судді, і до заяви про розгляд заяви про відвід без участі заявника.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви в його відсутність. Проти задоволення відводу заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).
З огляду на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, не скористались своїм процесуальним правом на висловлення в судовому засіданні думки з приводу заявленого відводу , слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід без участі осіб, які беруть участь в розгляді справи.
Дослідивши заяву про відвід, додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з натсупного.
Стаття 75 КПК України визначає обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі Веттштайна (Wettstein)).
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 , основними підставами для відводу слідчого судді ОСОБА_4 є постановлення ним ухвали про арешт належного їй автомобіля «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 , та наявність в мережі Інтернет негативної інформації щодо судді.
При цьому слід зазначити, що відповідно до відомостей, які містяться в Комп`ютерній програмі «Автоматизована система документообігу загальних судів «Д-3», ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 30.04.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області про накладення арешту на автомобіль «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , була оскаржена та відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 27.05.2020 року залишена без змін, як така, що винесена відповідно до закону.
На переконання слідчого судді ОСОБА_1 , сама по собі незгода заявника з конкретним процесуальним рішенням слідчого судді не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу.
Подібні висновки на кшталт того, що незгода з процесуальними рішеннями судді не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу, були відображені і в ряді рішень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 23.01.2020 по справі №335/3479/13-к, ухвалі від 18.02.2020 по справі №202/4467/14-к.
Щодо наявності в мережі Інтернет негативної інформації стосовно судді ОСОБА_4 , то слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 6.10.2015).
Суд враховує правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у п.39 рішення ЄСПЛ від 28.03.2013 у справі «Нова Газета» і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У п.75 рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.
На переконання слідчого судді, стаття на яку посилається заявниця, містить оціночні судження щодо судді ОСОБА_4 , реальність яких неможливо довести, а тому такі судження не можуть бути підставою для звинувачення судді в упередженості та необ`єктивності.
З урахуванням викладеного, оцінивши доводи заяви ОСОБА_3 , беручи до уваги положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлений відвід є безпідставним, заява не містить доводів, які могли би бути підставою для сумніву в безсторонності, неупередженості та необ`єктивності слідчого судді, а тому в задоволенні поданої заяви слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 75-83, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1