Номер провадження: 11-сс/813/559/20
Номер справи місцевого суду: 947/2057/20 1-кс/947/3269/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000337 від 02.02.2020 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 01.05.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.07.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області, зв ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком до 2-х років;
- 20.10.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 27.09.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,-
підозрюваного в кримінальному провадженні №0000337 від 02.02.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 27.03.2020 року до Київського районному суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 01.05.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, врахував, що доведені ризики, які існували при обранні запобіжного заходу, не знизились та не відпали, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого та обрати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, а також відсутність зазначених в клопотанні слідчого ризиків та необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судом встановлено, що в провадженні СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000337 від 02.02.2020 року за фактом вчинення злочину, , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за наступних обставин.
02.02.2019 приблизно о 00:50 год., більш точного часу встановити не вдалось за можливе, перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Небесної Сотні, 5-А, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_8 знаходячись біля вказаного будинку визначив об`єктом своїх злочинних дій майно, яке перебувало у потерпілого ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, діючи повторно, відкрито, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 підійшов спереду до ОСОБА_10 та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілому, що виразилось у нанесенні удару рукою по обличчю останньому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин СОК з права, після чого шляхом ривку з рук, відкрито викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме мобільний телефон марки "XiaomiRedmi Note 7" вартістю 6000 грн., у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
Після цього, ОСОБА_8 утримуючи викрадене при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпорядитись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн.
02.02.2020 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
03.02.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
04.02.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 01.04.2020 року.
27.03.2020 року керівником Одеської місцевої прокуратури №1 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000337, продовжено до трьох місяців, тобто до 02.05.2020 року
27.03.2020 року слідчий, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 мотивуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, які не зменшилися й продовжують існувати, а також тим, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд експертиз, які треба приєднати до матеріалів кримінального провадження, повторно допитати свідків та виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, реєстр кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , строком до 01.05.2020.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 , який є раніше неодноразово судимий, знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, свідчить про доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , пред`явленої на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до клопотання слідчого.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення. За таких підстав, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 .
Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, необхідністю органом досудового розслідування виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4