Єдиний унікальний номер 243/1119/20
Провадження номер 1-кп/243/464/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000677 від 11.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївка Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, працюючої начальником відділу Департаменту інвестиційно-іноваційного розвитку і зовнішніх відносин Донецької обласної державної адміністрації, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, яке обґрунтувала тим, що нею було сумлінно виконано всі обов`язки, покладені на неї як ухвалою слідчого судді, так і ухвалами суду під час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Зазначила, що вона визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судима, працевлаштована, співпрацювала з органом досудового розслідування на стадії досудового розслідування, вчасно прибувала до слідчих органів та суду. Окрім того вказує на відсутність ризиків та на положення ч.6 ст.181 КПК України, за змістом якого сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 6 місяців, а по закінченню цього строку ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, в той час як до неї застосовано домашній арешт з 13.12.2019 р.

Захисник ОСОБА_10 підтримав клопотання своєї підзахисної, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання за відсутністю підстав, зазначила, що обвинувачена не визнає себе винною у вчиненому кримінальному правопорушенні, змінювала показання, під час допиту в судовому засіданні надала інші показання, ніж ті, що надавала під час досудового розслідування. Окрім того, існують ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої, а саме переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, тому більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представник потерпілих ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначили про його безпідставність.

Потерпілий ОСОБА_7 при вирішенні зазначеного клопотання поклався на розсуд суду.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов?язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 11.12.2019 р., висновками судово-медичних експертиз та протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_11 , під час якого вона розповіла та показала на місці обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також показаннями обвинуваченої ОСОБА_11 , які вона надала суду, частково визнаючи свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 раніше не судима, працює, не заміжня, дітей не має, мешкає разом з батьками у с.Щурове, однак, зареєстрована у м.Макіївка, що тимчасово не підконтрольне органам державної влади України. В той же час їй повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, за яке чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Під час продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту 27.05.2020 р. судом встановлено, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_11 у разі визнання її винуватою, може побудити ОСОБА_11 на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. Доводи обвинуваченої щодо неможливості виїхати на тимчасово непідконтрольну органам державної влади України територію у зв`язку з відкритим відносно неї кримінальним провадженням судом відхиляються, оскільки здійснення досудового розслідування або судового провадження відносно особи, яка притягується до кримінальної відповідальності не є перешкодою для її виїзду за межі України та на тимчасово непідконтрольні території органам державної влади України. Зазначення обвинуваченою у клопотанні про її розуміння ризиків реального тримання під вартою свідчить як про усвідомлення нею необхідності дотримання обов`язків, покладених на нею ухвалою суду про застосування запобіжного заходу, так і про наявність ризику переховування від суду, адже за злочин, вчинення якого інкримінується обвинуваченій, винуватість у вчиненні якого вона частково визнає, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Усвідомлення та передбачування нею такого покарання може побудити її на вчинення дій, спрямованих на ухилення від покарання, оскільки неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні вона не має, а наявність постійного місця роботи не може ані суттєво зменшувати зазначений ризик, ані звести його нанівець.

Обвинувачена, зауважуючи про необхідність зміни застосовуваного відносно неї запобіжного заходу на більш м`який, зазначає про неухильне дотримання нею обов`язків, покладених на неї судом, зауважує, що у будні дні може мешкати у кімнаті гуртожитку в м.Краматорськ, в той час як ухвалою суду їй заборонено залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22-00 год. до 05-00 год. ранку. Наявність у обвинуваченої іншого місця мешкання не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченої на положення ч.6 ст.181 КПК України визнається судом необґрунтованим, оскільки зазначеним положенням визначено, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців, жодних обмежень щодо сукупного строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час судового провадження положення зазначеної статті не містять. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування 13.12.2019 р. до підозрюваної ОСОБА_11 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у підготовчому судовому засіданні відносно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту 12.02.2020 р., тобто строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не перевищував двох місяців, що відповідає положенням ч.6 ст.181 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, та вважає за необхідне залишити застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін, у межах строку, на який його було продовжено ухвалою суду від 27.05.2020 р., а саме до 25.07.2020 р. включно, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 201, 331, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 02.07.2020 о 12-00 год.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1