Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
30 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2020 року щодо нього,
встановила:
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000193.
Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_5 , він звернувся до слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області зі скаргою на постанову заступника начальника СВ Сарненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 (далі-слідчий) від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 за ч.1 ст.190 КК України, мотивуючи її наступним. ОСОБА_5 зазначає, що розслідуючи дане кримінальне провадження, слідчий не з`ясував усіх обставин справи та прийняв рішення щодо закриття кримінального провадження в цій частині, покликаючись на свої власні нічим не підтверджені домисли, а не докази. Вважає, що досудове розслідування у справі проведено поверхнево та однобоко, без належного з`ясування усіх обставин справи. Зазначає, що в кримінальному провадженні 07 травня 2019 року були надані вказівки щодо проведення ряду слідчих дій для повного та об`єктивного його розслідування, які - однак проігноровані й визначені у них слідчі дії проведені не були. Просить скасувати вищевказану постанову.
Приймаючи рішення щодо залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що як з`ясовано під час судового розгляду слідчим об`єктивно та повно встановлено ообставини справи та досліджено всі наявні докази в кримінальному провадженні, слідчий вірно дійшов висновку щодо наявності цивільно-правових відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а тому підстави для скасування постанови слідчого від 19.12.2019 року - відсутні. Щодо доводів ОСОБА_5 наведених у його скарзі, стосовно не проведення слідчим ряду дій за письмовими вказівками Сарненської місцевої прокуратури то безпосередньо у судовому засіданні слідчим суддею з`ясовано, що усі вказівки прокурора слідством виконано, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Слідчий суддя, враховуючи наведене, прийшов до обґрунтованого переконання, щодо існування між сторонами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спору в частині сум неповернутих коштів, який вирішується шляхом стягнення коштів за договором позики та вжиттям, передбачених законом заходів, з метою виконання судового рішення.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до переконання щодо обґрунтованості оскаржуваної постанови та відсутності підстав для її скасування.
Не погодившись з прийнятим слідчим суддею рішенням, ОСОБА_5 оскаржив ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі вважає рішення слідчого судді незаконним та необґрунтованим. Вказує, що слідчий суддя недостатньо врахував те, що ОСОБА_7 позичаючи у нього значні суми коштів уже на той час мав невиконані грошові зобов`язання перед іншими кредиторами, таким чином не мав реальної можливості повертати йому позичені кошти. Відтак, під час укладання з ОСОБА_7 договорів позики, такий на його думку приховував свій реальний фінансовий стан, й наміру повертати йому позичені кошти не мав що вказує на наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. Незважаючи на це, кримінальне провадження за даним фактом постановою слідчого 19 грудня 2019 року було закрите.
Також наголошує на тому, що вказівки прокурора слідчим виконано частково, а не повністю, - при цьому не виконана саме та їх частина, яка при виконанні однозначно підтверджувала б наявність прямого умислу ОСОБА_7 на неповернення позичених коштів в момент позики, що є головною ознакою складу злочину, передбаченого ст.190 КК України.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його скаргу на постанову слідчого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задовольнити, скасувати таку постанову.
До початку слухання справи прокурор, здійснюючий процесуальне керівництво у провадженні ОСОБА_8 (у зв`язку із карантинними заходами внаслідок поширенням коронавірусної інфекції) та скаржник ОСОБА_5 (у зв`язку із поганим станом здоров`я, що підтверджений документально) подали до суду клопотання щодо здійснення судового розгляду без їх участі. Також прокурор у клопотанні просить в апеляційній скарзі ОСОБА_5 відмовити. Скаржник ОСОБА_5 у своєму клопотанні вказує, що підтримує повністю свої апеляційні вимоги та просить задовольнити його апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано.
Так, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, слідчий дійшов обґрунтованого висновку, щодо не встановлення в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України зокрема умисного невиконання таким зобов`язань по сплаті боргу.
Суспільно небезпечні діяння передбачені ч.1 ст.190 КК України (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) у кримінальному провадженні не встановлені, відсутні вони і у показах й заяві ОСОБА_5 . Слідчим встановлено, що відносини, які виникли між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають цивільно-правовий характер, оскільки має місце невиконання ОСОБА_7 зобов`язання щодо повернення грошових коштів згідно договору позики -з чим погодився і слідчий суддя в ухвалі, й колегія суддів такі висновки вважає обґрунтованими й вмотивованими.
Що стосується спору стосовно повернення ОСОБА_7 зазначених коштів за договором позики ОСОБА_5 , то наведене не являється предметом кримінального правопорушення, а вирішується у разі спору в порядку цивільного судочинства що роз`яснювалось ОСОБА_5 слідчим суддею під час розгляду матеріалів справи, й з чим також погоджується колегія суддів.
Так, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч.1 ст.1 ЦК України).
Згідно з ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
ОСОБА_5 розуміючи, що відносини, які склалися між ним та ОСОБА_7 є цивільно-правовими та регулюються цивільним законодавством належно звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за договорами позики.
Як правильно з`ясовано слідчим суддею - рішенням Сарненського районного суду від 05 лютого 2010 року, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2010 року, рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2010 року було встановлено факт невиконання зобов`язання ОСОБА_7 за договорами позики та стягнуто з нього відповідної заборгованості. Таким чином, між сторонами існує спір в частині сум неповернутих коштів.
Разом з тим, відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що враховуючи позицію ОСОБА_5 щодо введення ОСОБА_7 його в оману, внаслідок чого були укладені договори позики, ОСОБА_5 мав законне право звернутися до суду про визнання таких договорів недійсними, однак обрав інший спосіб захисту своїх прав та інтересів (подав позов про стягнення заборгованості).
Відносини, що виникають під час виконання рішення суду регулюється Законом України «Про виконавче провадження».
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що ОСОБА_5 має право в законному порядку, на підставі вказаного вище Закону стягнути кошти надані ОСОБА_7 за договорами позики та вжити передбачених чинним законодавцем заходів з метою виконання судового рішення .
Враховуючи вищенаведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином вмотивована, оскільки у ній викладені обставини справи, є аналіз зібраних доказів, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. Суд першої інстанції погодився з висновком слідчого щодо доведеності відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України у діях ОСОБА_7 .
Із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_5 з дотриманням положень ст.ст.303, 304, 307 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.307 КПК України та містить відповідні мотиви про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , з якими погоджується і апеляційний суд.
Наведені в апеляційній скарзі апелянта доводи щодо неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Правова позиція ОСОБА_5 , як вбачається із апеляційної скарги, аналогічна позиції заявника під час звернення із заявою про кримінальне правопорушення та протягом проведення досудового розслідування, а тому перевірялась слідчим в межах кримінального провадження та слідчим суддею при розгляді скарги в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України. Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого судді, апелянтом не зазначено. Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і скасуванню, за доводами апеляційної скарги апелянта, не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, ч.3 ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000193, за ч.1 ст.190 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
__________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3