Справа № 171/2097/19
1-кп/171/61/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000757 стосовно ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та стосовно ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб.
Потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, в обґрунтування заперечень зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки перебуває у шлюбі та має на утриманні дитину, а тому просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти клопотання захисника, вважає, що на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому слідстві 30.10.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 01.02.2020 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий корисливий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, до моменту затримання обвинувачений не мав постійного джерела доходів, іншою суспільно-корисною працею не зайнятий, не має ніякого громадського навантаження, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інший злочин. Крім того, на даний час не допитано потерпілого ОСОБА_7 , збитки потерпілому не відшкодовано, що може свідчити про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який на думку прокурора не має.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризиків, зокрема, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, має малолітню дитину, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, не має постійного джерела доходів, що підтверджує наявність ризиків, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не допитано потерпілого ОСОБА_7 , збитки потерпілому не відшкодовано, що може свідчити про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу, на даний час лишаються дійсними та триваючими, а тому відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, у а задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 19 березня 2020 року
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також вручити обвинуваченому.
У справі оголосити перерву до 13-30 год. 05 лютого 2020 року.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1