ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/797/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1385/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

перекладача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 лютого 2020 року.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, може переховуватися від суду, повторно вчинити кримінальне правопорушення, є Громадянином Грузії де має постійне місце реєстрації, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, а також з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор існують, вони не змінилися.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2019 року, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартоюОСОБА_8 .
В обґрунтування своєї вимог апелянт посилається на те, що вказана ухвала є упередженою, незаконною, невмотивованою та такою , що постановлена без детального та ефективного дослідження обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень. Крім того вказує на те, що вказане судове рішення ухвалене незаконним складом суду та з порушенням права обвинуваченого на захист і справедливий суд.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами захисника ОСОБА_10 щодо порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
Так відповідно до ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною новою.
Згідно ч. 3 ст. 29 КПК України, слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.
Крім того в п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, передбачено, що обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Так обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Грузії, не говорить і не розуміє ані української, ані російської мови, а отже потребує послуг перекладача, але колегія суддів Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проігнорувала вимоги КПК України, щодо необхідності обов`язкової участі перекладача в судовому засіданні, та провела судове засідання без присутності перекладача, чим порушила право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист та справедливий суд.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що важливою процесуальною гарантією дотримання прав і законних інтересів учасників кримінального провадження щодо мовного питання є залучення до провадження такого його учасника, як перекладач. Право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права останнього на справедливий суд.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з наданих матеріалів, 27.08.2019 року під час підготовчого судового засідання колегія суддів Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , постановила ухвалу про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000763 (справа № 610/797/19) прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України (а.с.18).
Зазначене рішення районного суду ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.09.2019 року скасовано та призначено новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції (а.с. а.с. 20-22).
При надходженні кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області воно було передано раніше визначеному складу суду, а в теперішній час розглядається суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .
При розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суд першої інстанції не надав оцінки доводам сторони захисту , щодо невідповідності складу суду вимогам ч. 2 ст. 76 КПК України, відповідно до якої суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Вказане свідчить про недотримання судом вимог ст. 370 КПК України і ухвалення невмотивованого рішення.
Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з вимогами ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів за більш тяжкий з яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком п`ятнадцяти років, постійного джерела існування не має, є громадянином Грузії на території якої маж постійне місце реєстрації, на теперішній час фактично проживає на території України, що свідчить про існування ризику переховування від суду, повторного вчинення кримінального правопорушення, крім того обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 405, 407,412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою скасувати.

Ухвалити нову ухвалу. Клопотання прокурора задовольнити, продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 лютого 2020 року в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді