ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1581/20 Справа № 192/147/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у провадженні за клопотанням засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України

за участю:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.Початок строку відбування покарання 11 грудня 2017 року, кінець строку 11 січня 2021 року.

20 січня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Оскарженою ухвалою суду відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні клопотання. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, засуджений має одне заохочення у виді подяки застосоване до засудженого 19 липня 2019 року, стягнень немає. Згідно з матеріалами особової справи засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо.

Наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, оскільки засуджений не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Враховуючи викладене суд першої інстанції, дійшов висновку, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що відбув необхідну частину покарання та став на шлях виправлення про що свідчить його працевлаштування, відсутність порушень режиму відбування покарання, наявність заохочення, ввічлива поведінка стосовно адміністрації колонії та з іншими оточуючими. Також зазначає, що не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу та в роботі самодіяльних організацій, оскільки працює в їдальні установи з 06 години ранку до 10 години вечора.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання більш м`яким.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
З матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення, що довів своєю поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).
Засуджений стверджує, що став на шлях виправлення, про що свідчить зразкова поведінка, залучення до робіт в установі, а також наявність одного заохочення та відсутність стягнень.
Водночас вказані твердження спростовуються матеріалами особової справи.

Так, за змістом характеристики на ОСОБА_6 станом на 05 лютого 2020 року, останній характеризується посередньо, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, має одне заохочення, не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

03 січня 2020 року рішенням адміністративної комісії відповідно до ст. 82 КК України відмовлено ОСОБА_6 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення.

Крім того, як видно з обліку працевлаштування, заробітної плати та виконання норм виробітку засудженого, ОСОБА_6 періодично працює в установі, а саме працював в червні 2018 року, вересні 2019 року та січні 2020 року (а.с. 11).

Таким чином, однією з передумов для застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, що довів своєю поведінкою і ставленням до праці. Проте, не маючи обмежень за станом здоров`я та за віком, працює періодично, сукупний строк працевлаштування станом на 17 лютого 2020 складає тільки три місяці, що підтверджується обліком працевлаштування, заробітної плати та виконання норм виробітку і дає підстави для висновку, що засуджений не став на шлях виправлення, не довівши це своїм ставленням до праці.

Крім того, апеляційний суд находить обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання, з огляду на вищезазначені відомості та на тяжкість злочину, вчиненого ОСОБА_6 ,, не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини у провадженні, належним чином врахував дані про особу засудженого, зокрема його поведінку протягом всього строку відбування покарання, його ставлення до праці та робіт з благоустрою і дійшов правильного висновку, що така нестабільна поведінка засудженого не дає підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про неврахування судом його ставлення до праці, взаємовідносини з іншими засудженими та адміністрацією колонії, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки під час прийняття рішення дані обставини враховані, про що чітко зазначено в оскарженій ухвалі, але такі відомості не є достатніми підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою та не підлягає зміні або скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року стосовно ОСОБА_6 про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4