Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/839/18
Провадження № 1-кп/572/72/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Сарни клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні 12.11.2019 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу - тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте обвинувачений належних висновків для себе не зробив та продовжував злочинну діяльність. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 26.10.2018 року було змінено запобіжний захід домашній арешт на тримання під вартою. На даний час ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і надалі продовжують існувати.

За наведених обставин застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить неможливість вчинення обвинуваченим інших правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечують проти клопотання прокурора, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання. Обвинувачений вказує, що немає доцільності в обранні такого запобіжного заходу. Вину в скоєному визнає в повному обсязі, доцільності впливати на свідків немає.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а також те, що обвинувачений продовжував вчиняти злочини після обрання запобіжного заходу - домашнього арешту.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

У разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. Судом враховується вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , що не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 встановлений ухвалою суду від 18.09.2019 року закінчується 17 листопада 2019 року. Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 183, 197, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу виді тримання під вартою задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 10 січня 2020 року, включно.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає .

Суддя ОСОБА_1