Номер провадження: 11-сс/813/606/20
Номер справи місцевого суду: 947/6704/20, 1-кс/947/3668/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 ,

слідчого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 квітня 2020 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000149 від 06 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2020 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та накладено арешт на чек поповнення мобільного телефону № НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року, який був вилучений 31 березня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 .

Інше майно, яке було тимчасово вилучено в ході проведення обшуку - повернуто особам у яких воно було вилучено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на все майно, яке було тимчасово вилучено 31 березня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарни обґрунтував тим, що вилучені під час обшуку речі та документи, відповідно до вимог ст.98 КПК України, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання зроблено висновок про необґрунтованість постанови про віднесення вилучених в ході обшуку речей та документів до речових доказів. При цьому слідчий суддя не врахував, що строк, протягом якого слідчий може звернутись із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України, є обмеженим.

Станом на день винесення відповідної постанови, слідчому не могли бути відомі усі обставини кримінального провадження та не був проведений детальний аналіз всіх доказів.

Прокурор вважає, що вилучені під час обушку речі та документи відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, могли бути знаряддям вчинення злочину, зберегти на собі його сліди, або містити інші відомості, які встановлюються під час досудового розслідування, з огляду на те, що на телефон потерпілої ОСОБА_12 тривалий час надходили дзвінки та смс-повідомлення образливого змісту з використанням нецензурної лексики, такі, що виходять за межі критики дій працівника правоохоронного органу, з погрозами з різних номерів телефонів та номерів, які реєструвались через мережу Інтернет, у зв`язку з чим вилучені в ході обшуку тримачі сім карт, можуть підтвердити чи спростувати відповідні факти.

На думку прокурора, вилучені тримачі сім-карт, можуть підтвердити чи спростувати інформацію щодо автора публікацій та власників відповідних YouTube каналів, оскільки в соціальних мережах, на YouTube каналах містяться відео публікації, що за своїм змістом не стосуються професійної діяльності слідчого, і є втручанням в її особисте життя, висловлені в грубій формі, є образливими для потерпілої, такими, що посягають на її честь, гідність і ділову репутацію.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначила, що на теперішній час частина вилученого майна була оглянута, однак необхідна для слідства інформація виявлена не була, в зв`язку з чим просила накласти арешт виключно на: гарантійний талон від 14.03.2019 на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7 IMEI: НОМЕР_2 ; товарний чек №WM000001173 від 14.03.2019 на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7 IMEI: НОМЕР_2 ; чек поповнення мобільного телефону № НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року; пошкоджений другий аркуш протоколу обшуку від 31.03.2020; фрагменти склеєних рукописних записів; пошкоджену перчатку чорного кольору; шість фрагментів аркушів паперу з рукописними записами; заяву-приєднання № на 1-му аркуші.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На теперішній час слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000149 від 06 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.343 КК України.

Досудове розслідування було розпочато на підставі заяви працівника правоохоронного органу - слідчого ОСОБА_12 про те, що у зв`язку з її службовою діяльністю на неї здійснюється неправомірний вплив, з метою перешкоджання виконання службових обов`язків та прийняття незаконних рішень.

В ході досудового розслідування встановлено, що на YouTube каналах « ОСОБА_13 », «Одеський моряк», «2Ivanov» поширено відео публікації щодо слідчої СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , що за своїм змістом не стосуються професійної діяльності слідчого, є втручанням в її особисте життя, висловлені в грубій формі, є образливими для потерпілої, такими, що посягають на честь, гідність і ділову репутацію, містять публікацію номерів мобільного телефону слідчої та заклики до глядачів здійснювати телефонні дзвінки відповідного змісту на зазначені номери телефону. При цьому слідча ОСОБА_12 була службовою особою, та слідчим у кримінальному провадженні, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_8 .

Згідно рапорту Одеського управління ДВБ НПУ до вказаного кримінального правопорушення як безпосередній виконавець дій, що містять ознаки впливу на працівника правоохоронного органу, може бути причетний ОСОБА_14 , який можливо, є власником сторінки на YouTube каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 ».

ОСОБА_8 та ОСОБА_14 входять до складу громадської організації «Дорожній контроль. Одеса» (ГО «ДКО»), , керівником якої є ОСОБА_16 .

В подальшому 31 березня 2020, на підставі ст.236 КПК України, на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26 березня 2020 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого були вилучені речі та документи, на які слідчий ОСОБА_10 просила накласти арешт.

З урахуванням встановлених фактичних обставин кримінального провадження апеляційний суд вважає, що вилучені під час огляду речі та документи, на які слідчий ОСОБА_10 просила накласти арешт, відповідають критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки саме вилучені документи на мобільний телефон, з значенням IMEI, яким користувався ОСОБА_8 підтвердять факт приналежності мобільного терміналу та ймовірність відправлення з нього смс-повідомлень ОСОБА_12 , так як в ході обшуку його мобільний телефон не вилучався. Крім того, у вилучених чорнових записах міститься компрометуюча інформація щодо працівників правоохоронних органів, що також засвідчує злочину діяльність фігурантів.

Вилучені речі та документи постановою слідчого від 31 березня 2020 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні і потребують більш детального вивчення та аналізу із залученням спеціалістів певної галузі.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування вилученого майна, чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Проте, слідчий суддя не надав належної оцінки встановленим апеляційним судом обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з цим, апеляційний суд визнає слушними доводи сторони захисту про те, що слідчий ОСОБА_10 порушила вимоги ч.3 ст.173 КПК України, а саме після постановлення ухвали про відмову в задоволені клопотання про арешт майна, слідчий повинна була негайно повернути тимчасово вилучене майно власнику, що нею зроблено не було.

Проте, апеляційний суд зазначає, що така бездіяльність слідчого не є предметом даного апеляційного розгляду.

В свою чергу ОСОБА_8 має право оскаржити таку бездіяльність слідчого ОСОБА_10 до слідчого судді, в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до пунктів 1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно на яке слідчий ОСОБА_10 просила накласти арешт під час апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 квітня 2020 року, якою

було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , накладено арешт на чек поповнення мобільного телефону № НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року, який був вилучений 31 березня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а інше майно, яке було тимчасово вилучено в ході проведення обшуку - повернуто особам у яких воно було вилучено скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 ..

Накласти арешт на майно, вилучене 31 березня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме на:

1)гарантійний талон від 14.03.2019 на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7 IMEI: НОМЕР_2 ;

2)товарний чек № WM000001173 від14.03.2019 на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7 IMEI: НОМЕР_2 ;

3)чек поповнення мобільного телефону № НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року;

4)пошкоджений другий аркуш протоколу обшуку від 31.03.2020;

5)фрагменти склеєних рукописних записів;

6)пошкоджену перчатку чорного кольору;

7)шість фрагментів аркушів паперу з рукописними записами;

8)заяву-приєднання № на 1-му аркуші.

В решті вимог клопотання слідчого відмовити та повернути вилучене майно власнику ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3