18.03.2020 Єдиний унікальний номер 192/2065/18
Єд.унік.№ 192/2065/18
Провадження №1-кп/205/225/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше не засудженого; різноробочим заводу «Полімердеталь», проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , 11 серпня 2018 року, близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з потерпілою ОСОБА_5 , знаходився за місцем їх сумісного проживання: у будинку АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка. Під час сварки, обвинувачений ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 не менше 12 ударів кулаком правої руки по голові та обличчю, один удар кулаком правої руки по потилиці, від якого вона впала на підлогу на лівий бік. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_6 перевернув потерпілу ОСОБА_5 на спину та наніс їй не менш 6 ударів правою ногою, взутою в туфель, по лівій половині грудної клітини у нижніх відділах, спричинивши їй таким чином тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, закритої травми грудної клітини з поперечним переломом 8-го ребра ліворуч зі зміщенням уламків, підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини не визнав та пояснив суду, що 11 серпня 2018 року, ввечері, він, разом зі своєю співмешканкою потерпілою ОСОБА_5 , знаходився за місцем їх сумісного проживання: у буд. АДРЕСА_1 . Коли він перебував у будинку у своїй кімнаті, почув звук характерний для падіння, а коли зайшов у ванну кімнату, побачив там потерпілу ОСОБА_5 , яка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, впала на ванну, в результаті чого отримала тілесні ушкодження, які у неї були виявлені та зазначені у висновку судово-медичної експертизи, після чого він відвів потерпілу у кімнату та поклав у ліжко. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що ударів потерпілій ОСОБА_5 він не наносив.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 11 серпня 2018 року, близько 19 години, вона, разом зі своїм співмешканцем обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходилась за місцем їх сумісного проживання: у буд. АДРЕСА_1 . Після того як вона відмовилася вживати з ОСОБА_6 спиртні напої та знаходилась у своїй кімнаті, обвинувачений зайшов до кімнати та став наносити їй удари кулаком правої руки в область голови та обличчя, завдавши близько 12 ударів, після чого вона намагалася утікти на кухню, однак ОСОБА_6 наздогнав її та наніс їй удар кулаком у потилицю, від якого вона впала на підлогу, на лівий бік. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 перевернув її на спину та наніс не менше 6 ударів ногою в ліву половину грудної клітини, від чого вона втратила свідомість, спричинивши їй таким чином тяжкі тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 11 серпня 2018 року, ввечері, вона не змогла дозвонитися по телефону до своєї сестри потерпілої ОСОБА_5 , після чого наступного дня, тобто 12 серпня 2018 року, зранку, поїхала за місцем проживання сестри: у буд. АДРЕСА_1 . Приїхавши за вказаною адресою, де потерпіла проживає разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , вона побачила ОСОБА_5 , у якої були тілесні ушкодження, при цьому сестра їй пояснила, що її в черговий раз побив ОСОБА_6 . Після цього вона перевезла потерпілу до себе додому, куди були викликані «швидка допомога» та працівники поліції. Крім того, свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше теж неодноразово бив потерпілу ОСОБА_5 , завдаючи їй тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 12 серпня 2018 року, вранці, у складі бригади «швидкої допомоги» вона виїхала на виклик за місцем проживання ОСОБА_7 , де знаходилась потерпіла ОСОБА_5 , у якої нею були виявлені тілесні ушкодження. Під час спілкування з потерпілою ОСОБА_5 , остання пояснила їй що тілесні ушкодження їй спричинив її чоловік, після чого ОСОБА_5 була шпиталізована. Крім того, зазначений свідок спростувала посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що потерпіла ОСОБА_5 перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, пояснивши суду, що характерного запаху від потерпілої під час спілкування з нею вона не чула.
Таким чином, на думку суду, зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до вчиненого злочину та про те, що тілесні ушкодження потерпіла отримала в результаті падіння, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначені показання можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони є належними та допустимими, доповнюють один одного та знаходяться у взаємозв`язку з іншими доказами, добутими під час досудового слідства та дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- з протоколами огляду від 12 серпня 2018 року та фото-таблицями до нього (а.с.8, 9-13, 15), а також від 13 серпня 2018 року та фото-таблицями до нього (а.с.17, 18-23), згідно з якими місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_1 , під час яких були виявлені та вилучені речі потерпілої ОСОБА_5 з плямами схожими на кров, а також зроблені змиви речовини бурого кольору;
- з висновком судово-медичної експертизи №3158е від 08 жовтня 2018 року (а.с.56-61), відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, закритої травми грудної клітини з поперечним переломом 8-го ребра ліворуч зі зміщенням уламків, підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Крім того, як зазначено у вказаному висновку експертизи, виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження не є характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту та ударом об тупу тверду поверхню;

- з протоколом проведення слідчого експерименту від 16 жовтня 2018 року (а.с.69-72), під час якого потерпіла ОСОБА_5 вказала на кількість та локалізацію ударів, нанесених їй 11 серпня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 за місцем їх спільного проживання;
- з висновком додаткової судово-медичної експертизи №3489е від 31 жовтня 2018 року (а.с.85-87), згідно з яким виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, закритої травми грудної клітини з поперечним переломом 8-го ребра ліворуч зі зміщенням уламків, підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, могли утворитися при обставинах, на які вказала потерпіла під час проведення слідчого експерименту за її участю;

- з долученими до справи речовими доказами, якими визнані: речі потерпілої ОСОБА_5 зі слідами бурого кольору схожими на кров (а.с.29).
Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до спричинення потерпілій ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та зіставивши їх з іншими доказами по справі, суд розцінює їх як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, характеризується посередньо.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 23 липня 2019 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_6 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: спецпакет №0006464 зі штанами зеленого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров та спецпакет №0006463 з футболкою світлого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відповідно до постанови слідчого Солонянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 серпня 2018 року знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1