Номер провадження 1-кп/495/546/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0002633за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, громадина України, з неповною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2016 років народження, раніше судимого:

- 13.08.2002 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 08.02.2007 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст.ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.06.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 395 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 20.10.2014 року по відбуттю строку покарання;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 30 березня 2019 року приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи по вулиці повз домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи право особи на недоторканість житла, виник злочинний намір на незаконне проникнення до житла, яке належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізовуючи злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку, 30 березня 2019 року приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , упевнившись у відсутності господаря, порушуючи конституційне право недоторканості житла, всупереч вимогам статті 30 Конституції України, за якою кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, не маючи законних підстав, без дозволу власника, не маючи законного права на проникнення до чужого житла та іншого володіння особи, через відкриту хвіртку проник на територію подвір`я, де шляхом розбиття вікна проник до приміщення житлового будинку, який розташований на території зазначеного домоволодіння, що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_5 , тим самим порушив його конституційне право на недоторканість житла.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 30 березня 2019 року приблизно о 22 годині, він, без дозволу потерпілого, через відкриту хвіртку проник на територію подвір`я домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 , де розбив вікно та проник до будинку. В подальшому був затриманий господарем будинку. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 30 березня 2019 року приблизно о 22 годині він з співмешканкою перебував у гостях. Потім його співмешканка повідомила йому, що у них вдома горить світло, хоча вони його вимикали. Він разом з сусідом пішов до свого будинку, де побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який без його дозволу, через розбите вікно, проник до будинку. Вони його затримали та викликали поліцію.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробив, знов скоїв умисний злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, враховуючи його вік, сімейний стан та стан здоров`я, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише у місцях обмеження волі.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1