Номер справи 289/531/20
Номер провадження 1-кс/289/80/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2020 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Радомишльського ВП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 07.04.2020 близько 17 год. 00 хв. по автодорозі Забілоччя Гута-Забілоцька, поблизу с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області, працівниками СРПП Радомишльського відділення поліції був зупинений автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив дрова березові в кількості 10 м3 без відповідних документів про їх походження, що вказує на таємне викрадення вказаного лісоматеріалу.
Цього ж дня, під час проведення огляду, вказаний автомобіль, лісоматеріал та свідоцтво про реєстрацію на т/з серії НОМЕР_2 були вилучені, оскільки являються речовими доказами: викраденими предметами та знаряддям вчинення злочину.
07.04.2020 по даному факту розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 за ч. 1 ст. 185 КК України.
В ході проведення досудового розслідування вилучені автомобіль, лісоматеріал та свідоцтво про реєстрацію на т/з серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами та зберігаються за правилами зберігання речових доказів, згідно ст. 100 КПК України.
З метою запобігання можливому відчуженню, розпорядженню, а також користуванню даним майном, оскільки особа, яка вчинила злочин, не встановлена, наявність ознак вчиненого злочину в діях невстановленої особи підтверджується проведеними слідчими діями, беручи до уваги існування ризику, що в ході використання автомобіля та лісоматеріалу можуть бути втраченими сліди, які вказують на наявність ознак злочину та можуть допомогти встановити особу, що його вчинила, заступник начальника СВ просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.
Слідчий у своєму клопотанні просив слідчого суддю розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Прокурор направив на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просить задовольнити заявлені вимоги.
ОСОБА_5 подав слідчому судді заяву зі змісту якої слідує, що останній заперечує щодо задоволення клопотання про арешт майна.
Представник власника лісоматеріалу ТОВ «АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «РУБІКОН 21 СТОЛІТТЯ» ОСОБА_6 також подав до суду заяву, відповідно до якої останній заперечує щодо задоволення клопотання про накладення арешту на майно, оскільки діяльність, в результаті якої товариством набуте право власності на 10 м3 березових дров, законна. Додатково повідомив, що між ТОВ «АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «РУБІКОН 21 СТОЛІТТЯ» та ОСОБА_5 існує усна домовленість щодо транспортування лісоматеріалів. На підтвердження своїх заперечень надав відповідні документи.
Дослідивши матеріали клопотання та надані суду документи, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Як вбачається з матеріалів справи, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України (кримінальному провадженні присвоєно № 0000172) відносно того, що 07.04.2020 близько 17 год. 00 хв. по автодорозі Забілоччя Гута-Забілоцька, поблизу с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області, працівниками СРПП Радомишльського відділення поліції був зупинений автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив дрова березові в кількості 10 м3 без відповідних документів про їх походження, що вказує на таємне викрадення вказаного лісоматеріалу.
Відповідно до копії протоколу огляду від 07.04.2020, за результатами проведення вказаної слідчої дії, до Радомишльського ВП було вилучено автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 та дрова березові в кількості 10 м3.
Постановою заступника начальника СВ Радомишльського ВП від 07.04.2020 автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 та дрова березові в кількості 10 м3 визнані по кримінальному провадженню № 0000172 речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1841, вбачається, що автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 ..
Відповідно до копії Договору від 19.12.2017 № 01/17, ФГ «Джерело Полісся», в особі директора ОСОБА_8 (далі замовник) та ТОВ «АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «РУБІКОН 21 СТОЛІТТЯ» (далі виконавець) уклали договір зі строком дії до 31.12.2020 за яким виконавець з урахуванням своїх матеріалів та інструментів зобов`язується за завданням замовника надати послуги, виконати роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором, а саме: зрізання поодиноких дерев, кущів, чагарників, з метою очищення та подальшого обробітку орендованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення орендарем, відповідно до договорів оренди між ФГ «Джерело Полісся» та ГУ Держземагентства у Житомирській області № 222/14 від 21.02.2014, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0442 загальною площею 76,7284 га, № 224/14 від 21.02.2014, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0446 загальною площею 78,7587 га, на території Забілоцької сільської ради (за межами населених пунктів) Радомишльського району Житомирської області. Вартість наданих послуг, тобто оплата за виконані роботи, виражається в натуральній формі деревиною берези, ольхи, сосни, осики та інших порід дерев.
Копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.03.2014 та від 28.03.2014, які є додатками до вищевказаного договору, підтверджується, що ОСОБА_8 є орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0442, :06:000:0446, строк дії оренди 49 років з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм.
З копії ТТН № 01/07 від 07.04.2020 вбачається, що ТОВ «АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «РУБІКОН 21 СТОЛІТТЯ» з с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області на автомобілі ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_7 , відправив ФОП ОСОБА_9 у с. Ставки Радомишльського району Житомирської області дрова паливні берези, L від 2 м, у кількості 10 м3, на загальну суму 3500,00 грн.
Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, відповідно до зазначених положень закону, є підстави вважати, що перевезення деревини здійснювалось на законних підставах і це не спростовано слідчим в клопотанні.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Враховуючи викладене, а також те, що метою накладання арешту заступником начальника СВ Радомишльського ВП зазначено збереження речових доказів, останнім не надано слідчому судді достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майно, на яке він просить накласти арешт, а саме: автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 та дрова березові в кількості 10 м3, є знаряддям злочину за тою кваліфікацією, як він внесений до ЄРДР. Крім того, слідчому судді не надані будь-які докази на підтвердження того що вищезазначене майно зберегло на собі сліди злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що можуть бути встановлені під час даного кримінального провадження.
До того ж, заступником начальника СВ Радомишльського ВП не доведено поза розумним сумнівом самого факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки ч. 1 ст. 185 КК України, відомості за якою внесено до ЄРДР щодо обставин, вказаних у клопотанні про арешт, передбачена кримінальна відповідальності за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Таким чином, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього майна або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 167-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1