Номер провадження:1-кп/521/219/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019року м. Одеса

Малиновським районним судом м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк дії запобіжного заходу.

Сторона захисту просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та дозволити обвинуваченому мешкати в гуртожитку.

Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі вже не може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд приймає до уваги, що сторона захисту не надала документів щодо згоди власників майна на його перебування протягом судового розгляду, тому зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможлива.

Щодо обрання альтернативного запобіжного заходу, то відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.

Також, суд на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_5 неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 18.04.2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1