Справа № 468/1327/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

07.05.2020 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , керівника органу досудового розслідування ОСОБА_5 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020 року до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Баштанського ВП ГУ НП ОСОБА_6 від 28.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04.10.2019 року до ЄРДР за №0000424 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Справа передана на розгляд слідчого судді 04.05.2020 року.

Зі скарги слідує, що Баштанським ВП здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за єдиним номером №0000424 за фактом заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . За результатами проведеного розслідування слідчим ОСОБА_6 28.03.2020 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, про яку скаржник дізнався 21.04.2020 року.

Скаржник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню з подальшим проведенням досудового розслідування як така, що є необґрунтованою та передчасною, оскільки слідчим не було проведено досудове розслідування у повному обсязі, зокрема, під час досудового розслідування не було проведено слідчий експеримент з його участю на місці злочину, а також не проведено одночасний допит свідків, в показах яких наявні суперечності.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу та просив її задовольнити, оскільки в кримінальному провадженні не проведені всі необхідні слідчі дії, вважає, що слідчий експеримент за його участі необхідно було проводити саме на місці події.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено в повному обсязі, а потерпілий сам не з`явився для проведення слідчого експерименту.

Керівник органу досудового розслідування заперечив проти задоволення скарги, оскільки потерпілий відмовився від проведення слідчого експерименту, після виклику на місце події швидкої він відмовився від госпіталізації, також можна припустити, що потерпілий сам заподіяв собі відповідні тілесні ушкодження, крім того неповнолітня ОСОБА_7 не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 125 КК України.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000424, слідчий суддя вважає, що скарга про скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2019 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 02.10.2019 року близько 18.50 год. в с. Плющівка за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В заяві про злочин від 03.10.2019 року ОСОБА_3 вказав, що вказані тілесні ушкодження йому заподіяли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 02.10.2019 року близько 18.05 годин по вул. Молодіжна в с. Плющівка Баштанського району.

За результатами проведеного розслідування слідчим ОСОБА_6 28.03.2020 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказана постанова слідчого ОСОБА_6 є необґрунтованою, передчасною та такою, що суперечить матеріалам провадження, оскільки слідчим не було проведено досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню в повному обсязі, не встановлено повні та дійсні обставини діяння, зокрема не надано правильної кваліфікації вчиненому діянню, а також не усунуто розбіжності та суперечності в показаннях учасників та свідків правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим було проведено досудове розслідування та винесено постанову про закриття кримінального провадження за фактом заподіяння ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

При цьому, зі змісту ч.2 ст. 242 КПК України слідує, що тяжкість та характер тілесних ушкоджень встановлюється виключно висновком експерта.

Натомість згідно з висновком судово-медичної експертизи № 923 від 21.11.2019 року (а.с. 27-29) заподіяне ОСОБА_3 тілесне ушкодження у вигляді перелому голівки середньої фаланги 2-го пальця без зміщення уламків за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки термін зростання кісток перевищує 21 добу.

Кримінальна відповідальність за заподіяння таких тілесних ушкоджень передбачена ст. 122 КК України. Натомість слідчим не був взятий до уваги вказаний висновок експерта щодо характеру та тяжкості заподіяних потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, внаслідок чого кримінальне провадження безпідставно та без жодних обґрунтувань продовжувало розслідуватись за ч.1 ст. 125 КК України за заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що, у свою чергу стало однією із підстав для закриття кримінального провадження через недосягнення ОСОБА_7 віку кримінальної відповідальності за вказаною статтею (яка не досягла шістнадцятирічного віку та не є суб`єктом злочину за ч.1 ст. 125 КК України).

Натомість, відповідно до ч.2 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за ст. 122 КК України настає з чотирнадцяти років.

Також в ході досудового розслідування процесуальним керівником було надано слідчому ряд письмових вказівок, які є обов`язковими для виконання слідчим згідно з положеннями ч. 4 ст. 40 КПК України (а.с. 40-42), серед яких - усунення розбіжностей в поясненнях свідків та учасників події з приводу обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_3 . Однак слідчим всупереч вимогам ст. 40 КПК України фактично не виконані вказані письмові вказівки прокурора та не проведені відповідні слідчі експерименти, з врахуванням при цьому того факту, що своєю постановою 20.03.2020 року слідчий задовольнила клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту з його участю без будь-яких додаткових умов чи зауважень щодо неможливості проведення такого слідчого експерименту на місці події, в тому числі, які визначені в ч.4 ст. 240 КПК України (а.с. 57-59). При цьому не можуть бути підставою для звільнення слідчого від обов`язку проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_3 той факт, що останній згідно з рапортом слідчого (а.с. 109) відмовляється від пропозиції слідчого на проведення слідчого експерименту в Баштанському ВП та наполягає на його проведенні безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення. Вбачається, що позиція потерпілого щодо необхідності проведення слідчого експерименту саме на місці вчинення правопорушення є обґрунтованою з врахуванням наявності суперечностей щодо обставин вчинення злочину (механізму нанесення ударів потерпілому) в показаннях учасників та очевидців конфлікту. У зв`язку з цим вбачається доцільним та необхідним проведення слідчого експерименту, зокрема з участю потерпілого ОСОБА_3 , саме на місці вчинення правопорушення, оскільки проведення зазначеної слідчої дії на місці та в умовах, які максимально відповідають обстановці злочину, сприятимуть досягненню мети проведення вказаної слідчої дії, зокрема встановлення місця розташування учасників конфлікту, механізму та способу нанесення ударів, можливості свідків та очевидців безпосередньо й точно сприймати (спостерігати) обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому тощо.

Крім того, слідчим не були усунуті розбіжності в показаннях учасників та свідків кримінального правопорушення щодо обставин та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що можливо здійснити шляхом проведення їхнього одночасного допиту, тим паче, що необхідність проведення такої слідчої дії прямо зазначена у письмових вказівках прокурора, які є обов`язковими для слідчого. Більш того, допит свідка ОСОБА_9 , яка була безпосереднім очевидцем події, взагалі був проведений не слідчим, а працівником оперативного підрозділу без належного оформлення доручення даному працівнику, при цьому протокол допиту є неконкретним, невеликим за змістом та не містить відомостей про подробиці та деталі конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 і завдання ударів в цьому конфлікті, що, жодним чином не усуває суперечності між їх показаннями та показаннями потерпілого (а.с. 78).

Також викладені у постанові слідчого про закриття кримінального провадження обставини вчиненого злочину в частині відсутності у ОСОБА_7 умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не узгоджуються з обставинами зафіксованими у протоколі огляду предмету від 13.03.2020 року (а.с. 62-64), в якому відтворений наданий ОСОБА_7 аудіозапис подій 02.10.2019 року, та зафіксовано те, що ОСОБА_7 особисто повідомляла про те, що вдарила палкою ОСОБА_3 .

Таким чином, встановлені під час розгляду скарги обставини вказують на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена формально, без проведення досудового розслідування в повному обсязі та без з`ясування всіх необхідних обставин вчинення кримінального правопорушення, тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.306,307 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого Баштанського ВП ГУ НП ОСОБА_6 від 28.03.2020 року про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження, внесеного 04.10.2019 року до ЄРДР за №0000424 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя