Справа № 405/7805/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2019 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засудженого 06.06.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та просить застосувати до нього норми ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.
Представник Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» не заперечував проти задоволення заяви засудженого, при цьому зазначив, що останній залучався до безоплатних робіт, стягнення погашені, два рази був заохочений, довів своє виправлення.
Прокурор заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, офіційно не працевлаштований, мав стягнення.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та матеріали особової справи №89-Г-19 засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним напротязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2018 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23.01.2019 року відповідно до Закону України №838-8 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 час перебування під вартою в слідчому ізоляторі 23.05.2017 року по 23.01.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1 рік 8 місяців.
Початок строку покарання 23.05.2017, кінець строку 23.03.2020. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 04 роки 01 місяць 11 днів строку покарання, залишилося до відбуття 4 місяці 19 днів.

З характеристики, наданої ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» станом на 31.10.2019 року в судове засідання, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.05.2017 року. За час перебування в Кропивницькій УВП (№14) допустив 7 (сім) порушень режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 13.03.2019 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія». За час відбування покарання в установі встановленого порядку відбування покарання не допускав. Був 2 (два) рази заохочений правами начальника установи. Після прибуття до установи засуджений залучався до оплати праці згідно п.5 ст.118 КВК України. З другого кварталу 2019 року засуджений працював на відділенні старшим днювальним (а.с.8-11).
Суд бере до уваги те, що засуджений ОСОБА_6 до робіт із благоустрою установи ставиться із розумною ініціативою, залучається до робіт без оплати праці, а також те, що відповідно до п.5 ст.118 КВК України відпрацював 45 годин. При цьому, зазначається, що засуджений не працював на промисловій зоні, не отримував заробітної плати. Був заохочений 10.07.2019 року та 30.10.2019 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а саме після відмови адміністративною комісією установи 11.04.2019 року в застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення, тобто заохочення не мають послідовного характеру протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час перебування в Кропивницькій УВП №14 допустив 7 (сім) порушень режиму утримування, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Крім того, адміністрацією установи виконання покарань поведінка ОСОБА_5 оцінювалась як така, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, у застосуванні заохочувальної норми передбачуваної ст.81 КК України останньому було відмовлено, що підтверджується витягом з протоколу від 11.04.2019 року №6 засідання адміністративної комісії Кропивницької виправної колонії (№6) з питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 (а.о.с. 180, ч. ІІ).
Більш того, слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 раніше засуджений за умисні корисливі злочини, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, а також засуджений до позбавлення волі, в подальшому звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 16 днів, та знову вчинив умисний корисливий злочин, за який засуджений до позбавлення волі, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та у разі звільнення умовно-достроково зможе продовжити злочинну діяльність.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.
Більш того, суд приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений довів своє виправлення.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, відтак, в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_7