Справа № 464/6502/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/563/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019р. щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.12.2018 Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.125, ч.1 ст.382, 70 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019р. ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10.12.2018 р., призначено ОСОБА_9 покарання 1 (один) рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк -1 (один) рік. Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 ряд обов`язків, зокрема: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 05.11.2018 р. близько 11.00 год., перебуваючи на території маневрового майданчика Львівської автошколи ТСОУ у м.Львові по вул.І.Чмоли,2, в ході словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_7 , умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого, в результаті чого спричинив потерпілому садно на чолі справа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я.

Не погоджуючись із даним вироком суду , прокурор, потерпілий та захисник подали на нього свої апеляційні скарги.

Прокурор в апеляції просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019 р. скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10.12.2018, яким ОСОБА_9 засуджено до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін. Мотивуючи свою апеляцію, прокурор зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному застосуванні вимог ч.4 ст. 70, ст.75 КК України, внаслідок чого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного цим вироком, яке необхідно було відбувати реально. У даному випадку покарання за вироком від 10.12.2018, яке є умовним, та реальне покарання за вироком від 23.05.2019, мали виконуватись самостійно. Просить це врахувати і ухвалити нове рішення.

Потерпілий у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019 року та виключити з вироку звільнення ОСОБА_9 на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з встановленим іспитовим строком один рік. Стягнути з зі ОСОБА_9 на його користь 60 000 грн. моральної шкоди. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вважає зазначений вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також враховуючи повторність злочину та не відповідність присудженого розміру заподіяної моральної шкоди. Рахує, що такий розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає отриманим ним фізичним і моральним стражданням. Тривалий час після побиття потерпілого турбували безсоння, постійні негативні спогади про його побиття. Він людина пенсійного віку, у 2018 р. переніс декілька операцій, йому було тяжко захистити себе від нападу 34-річного молодого кремезного чоловіка. Просить це все врахувати та стягнути з обвинуваченого більшу суму моральної шкоди.

Захисник ОСОБА_8 просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суд при винесенні вироку не дослідив обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення. Зокрема судом були відхилені клопотання про допит свідка ОСОБА_12 з метою встановлення даних щодо походження, автентичності приладу на який був здійснений відеозапис про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 ОСОБА_9 . Судом безпідставно не враховано, що висновок експерта № 353/18 від 26.11.2018 року складено з чисельними порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства, Закону України „Про судову експертизу", відомчих нормативних актів, регламентуючих експертну діяльність. Судом безпідставно було відмовлено у проведенні повторної комісійної судово-медичної експертизи, незважаючи на те, що експертом не були надані в судовому засідання роз`яснення судово-медичного висновку.

Таким чином, на думку захисника, судом не було здійснено належним чином перевірку доказів, на яких вирішальною мірою ґрунтується висновок суду про винуватість особи в інкримінованому їй діянні суперечить поняттю справедливого судового розгляду. Моральна шкода поглиблюється також тим, що моє побиття сталося у дворі автошколи, на очах співробітників та курсантів. Цей факт принижує його ділову репутацію, як майстра виробничого навчання.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора ,обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги і доводи своїх апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Згідно зч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Якщо рішення суду не буде ґрунтуватись на цих трьох основних вимогах, то таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до ст. 409 КПК України є підставами скасування такого судового рішення.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження письмових доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 зазначеного вище злочину, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням висновку експерта.
Однак, як вбачається з матеріалів справи обвинувачений визнавав цивільний позов потерпілого лише в частині, що складає 5 000 грн. Потерпілий просив задоволити таку на суму 60 000 грн. Суд задоволив вимоги потерпілого на суму 10 000 грн., при цьому не навівши належного обґрунтування такої суми. В силу ст. 349 КПК докази, що обґрунтовують чи спростовують підставність вимог потерпілого не досліджувались.
Сторона захисту також вважає, що винуватість обвинуваченого не доведена зібраними доказами, зокрема, не спростовується висновком експерта №353/18 від 22.11.2018 р.
За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_9 в порядку ст.. 349 КПК України.
Також слід погодитись з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: безпідставно застосував ч.4 ст. 70, ст.75 КК України, внаслідок чого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного цим вироком, при цьому не мотивував своє рішення.
Таким чином покарання за вироком від 10.12.2018, яке є умовним, та реальне покарання за вироком від 23.05.2019 р. мають виконуватись самостійно.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище допущені судом першої інстанції порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення, а тому вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах сторін кримінального провадження. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419. 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задоволити частково, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.05.2019р. щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4