Справа № 645/2120/16-к
Провадження № 1-во/645/9/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкова заяву ОСОБА_4 щодо вирішення питання про долю речових доказів, -

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він просить вирішити питання, пов`язане із долею речового доказу. Дана заява мотивується тим, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України закрито в зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Однак, вказаною ухвалою не вирішено долю речового доказу у справі, а саме: мобільного телефону «Samsung SM j 100 HZDSEK» ім. № НОМЕР_1 в корпусу чорного кольору та заводську коробку помаранчого кольору з написами, у зв`язку з чим, просить вирішити долю даного речового доказу шляхом повернення його мобільного телефону.
Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином, причини не явки суду не відомі.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення зазначеної заяви.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що воно може бути розглянуто за відсутності заявника, що не з`явився.
Дослідивши матеріали заяви, а також матеріали судового провадження, суд дійшов таких висновків.
За змістом п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України закрито в зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.
При цьому, під час закриття кримінального провадження долю речових доказів не було вирішено.
Згідно ст.78 КПК України речовими доказами є предмети, які були знаряддями злочину, зберегли на собі сліди злочину і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.
Крім цього, згідно із ст. 539 ч. 1 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Виходячи з вищевказаних норм закону, суд звертає увагу на те, що порушити питання, які виникають під час та після виконання вироку можуть тільки безпосередньо учасники кримінального провадження в рамках якого ухвалене рішення.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені № 02939від 23.10.2016 року, учасника кримінального провадження ОСОБА_4 не значиться.
Оскільки заявник ОСОБА_4 не є особою, які мають право, згідно ст. 539 ч. 1 КПК України, звертатись з клопотанням про вирішення питань пов`язаних з виконанням ухвали, то суд відмовляє ОСОБА_4 в задоволенні його клопотання, щодо вирішення питань пов`язаних з долею речового доказу.
Крім того, заява ОСОБА_4 не містить належного мотивування необхідності вирішення питання долі речових доказів, оскільки ним не було подано в суд на підтримку заявленого клопотання жодних документів, які б підтверджували його право власності на зазначений мобільний телефон.
Відтак, суд наголошує на тому, що долю речових доказів у справі, слід вирішити у відповідності до ч.12 ст.100 КПК України, таким чином, відсутні достатні підстави для задоволення відповідного клопотання, у зв`язку з його невмотивованістю.
Окремо суд звертає увагу на те, що постанова про визнання речових доказів від 30 червня 2016 року не була предметом безпосереднього дослідження судом під час розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1, 2 ст. 185 КК України і постановлення 22 березня 2019 року ухвали про закриття цієї справи. Тому, такі питання не можуть бути вирішені, якщо вони не були предметом судового розгляду у кримінальному провадженні та щодо яких не було здійснено перевірку судом їх обґрунтованості.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, так як підстав для розгляду вказаного клопотання в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України судом не встановлено.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо вирішення питання про долю речових доказів відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1