Справа № 159/5668/19
Провадження № 1-кп/159/402/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 016 78 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівки Камінь Каширського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з освітою середньою спеціальною, розлученого, має на утриманні 4 ро дітей, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
встановив:
О 23 год. 07.09.19 р., по вул. Центральній у с. Кричевичах Ковельського району Волинської області інспектором СРПП № 2 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП № 2 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 було виявлено автомобіль марки «Фольсваген ЛТ», р. н. НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , який порушив п. п. 29.1 «б», 2.3 Правил дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом, на якому був відсутній розпізнавальний знак держави, у якій він зареєстрований, а також, керуючи автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП. Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 керував зазначеним транспортним засобом в стані сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У подальшому обвинувачений ОСОБА_4 о 23 год. 20 хв. 07.09.19 р. по вул. Центральній у с. Кричевичах Ковельського району Волинської області, під час оформлення службовими особами Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області адміністративних матеріалів про порушення ним Правил дорожнього руху, висловив поліцейським, які, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є службовими особами правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними та правозастосовними повноваженнями, а саме: інспектору ОСОБА_6 та поліцейському ОСОБА_7 , пропозицію надати їй неправомірну вигоду у вигляді 2 000 грн за те, що вони як службові особи, з використанням наданої їм влади та службового становища, не складали протокол та не виносили постанови про адміністративне правопорушення і не притягали його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. У відповідь поліцейські пояснили та попередили обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак обвинувачений ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності за порушення правил дорожнього руху, продовжував вчиняти дії, направлені на пропозицію надати неправомірну вигоду.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 вчинив своїми умисними діями, що полягали у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь - якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 369 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, суду показав, що, дійсно, о 23 год. 07.09.19 р. він по вул. Центральній у с. Кричевичах Ковельського району Волинської керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Будучи зупиненим поліцейськими, запропонував останнім неправомірну вигоду в сумі 2 000 грн. Однак поліцейські склали на нього протокол. Поліцейські попереджали його про те, що за неправомірну вигоду передбачена кримінальна відповідальність; що ведеться фіксування їх спілкування. Він же таку пропозицію повторював неодноразово. Щодо нього було складено протоколи про адмінправопорушення. На даний час він негативно ставиться до вчиненого ним. У вчиненому щиро розкаюється. У вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Прокурор заявив про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, не заперечили.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначеного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку; має утриманців, раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, стан його здоров`я.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства чи застосування іншого, більш суворо виду покарання, ніж штраф, а так як обвинувачений є працездатного віку, але має чотирьох неповнолітніх дітей, то суд вважає, що наявні підстави для обрання найбільш мінімального розміру найм`якшого виду покарання, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 369 КК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Речові докази у справі - два оптичний диски - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий:ОСОБА_1