ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1611/19 Справа № 192/2504/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія № 21 Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія № 21 Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_6 в Державній установі Солонянська виправна колонія № 21 знаходиться з 05.05.2016 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання, працевлаштований, до праці відноситься добре.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу ОСОБА_6 має 2 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками відповідних кварталів відповідних років.
Відповідно до наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Свою вину у вчиненому злочині визнав.
Судом першої інстанції також враховано, що ОСОБА_6 30.08.2001 року та 06.10.2011 року звільнявся умовно-достроково, проте він не оцінив наданої йому довіри з боку держави і не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Оцінивши в сукупності досліджені докази суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що за час відбування покарання показав себе з позитивної сторони, працює днювальним шостого відділення, має два заохочення, приймає участь у всіх заходах ,які проводяться в установі, регулярно відвідує церкву та бібліотеку. Вказує, що має постійне місце проживання, де з ним проживає мати-пенсіонер та двоє доньок. Має право на робоче місце в Північному гірничо-збагачувальному комбінаті за спеціальністю газоелектрозварювальник.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали справи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.04.2016 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.11.2015 року по 13.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_6 на даний час, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, відбув більше 2/3 частини строку покарання.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за останньою судимістю знаходиться з 01.12.2015 року. За період перебування в Криворізькій установі виконання покарань № 3 характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії №21 знаходиться з 05.05.2016 року, працевлаштований днювальним відділення, до праці відноситься сумлінно. За час відбування покарання характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, в спілкуванні з працівниками установи тактовний. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за потребою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, виконує роботи із самообслуговування та благоустрою. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, реалізації програм диференційованого виховного впливу Фізкультура і спорт, Підготовка до звільнення. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи та виходить до складу ради колективу засуджених (а.с. 2).
Згідно довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_6 має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та з нагоди 27 річниці незалежності України. Стягнень не має (а.с. 3).
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали особової справи засудженого є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що процес виправлення ОСОБА_6 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого ОСОБА_6 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого двох заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія № 21 Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: