Справа № 520/1330/18
Провадження № 1-кп/520/44/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №0002485 від 24.06.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Одеса, українка, громадянка України, з вищою освітою, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, працює маркетологом в «Стар піца», раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 та його представників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:
Водій ОСОБА_5 23.06.2017, приблизно о 09:15 годині, у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості, на сухій поверхні дорожнього покриття асфальтобетон без пошкоджень, керуючи належним їй технічно справним легковим автомобілем марки «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частини вул.Генерала Петрова з боку вул.Космонавтів, виконуючи на перехресті маневр повороту ліворуч з вул.Ген.Петрова на вул.Варненська в бік вул.Геров Крут (Валентини Терешкової) в Київському районі м.Одеси, в порушення вимог п.п.2.3.«б», 12.3 Правил дорожнього руху не була уважною, неналежно стежила за дорожньою обстановкою, своєчасно не виявила небезпеку для руху, яку об`єктивно спроможна була виявити, не прийняла заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та маючи технічну можливість уникнути ДТП, скоїла наїзд правою боковою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у темпі кроку перетинав проїзну частину вул.Варненська з права на ліво відносно руху автомобіля за пішохідним переходом на відстані кількох метрів від нього.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 вказаних правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортної пригода, внаслідок якої пішоходові ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у виді закритого черезвертлюжного перелому правого стегна, забійної рани правої половини обличчя, садна правої верхньої кінцівки, які не були небезпечні для життя, а викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, і які за цим критерієм відповідно до Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень (1995р.) відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Вказані необережні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні, вину у вчиненому не визнала в повному обсязі і показала, що вона 23.06.2017, приблизно о 09:15 годині, керуючи належним їй автомобілем марки «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , рухалась по вул.Генерала Петрова з боку вул.Космонавтів. Вона наблизилась до нерегульованого перехрестя вул.Ген.Петрова та вул.Варненська, на якому не працював світлофор, намагаючись зробити поворот ліворуч, та зупинилась щоб пропустити всі транспортні засоби праворуч і пішоходів. Коли не було поміх для руху вона почала виконувати маневр повороту ліворуч на вул.Варненська в бік вул.Геров Крут, потрохи набираючи швидкість. Вона рухалася посередині проїжджої частини дороги та дивилася прямо. Перешкод, які б заважали обзору, не було. Проїхавши пішохідний перехід, вона раптово відчула удар по машині. Їй здалося, що це впала гілка з дерева. Вона негайно зупинилася, вийшла з машини та побачила, що праворуч від машини лежить чоловік. Як потім вона зрозуміла, пішохід впав на її автомобіль праворуч на лобове скло. Вона відразу викликала швидку допомогу та побігла в аптеку, щоб купити ліки. Вона проїхала з потерпілим до лікарні, спілкувалася з його родичами, допомагала йому матеріально, навіть, хотіла сплатити чеки за лікування, але чеки їй ніхто не давав. Вона це робила через те, що потерпілий похилого віку і вона хотіла йому допомогти. Але родичі потерпілого запросили велику суму грошей, яких у неї не було. Вона наголосила на тому, що на пішохода вона не наїжджала, а він сам впав на її машину з правого боку. Оскільки пішохід переходив проїжджу частину поза межами позначеного металевою огорожею пішохідного переходу, тобто у недозволеному місці, оскільки не було пошкодження капоту і переднього бамперу керованого нею транспортного засобу, що вказує на відсутність прямого зіткнення, вона просить ухвалити відносно неї виправдувальний вирок.
Вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого їй злочину, незважаючи на невизнання нею вини, підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні:
-показами потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких він 23.06.2017, приблизно о 09.00 год., йшов по правій стороні вул.Варненська в бік вул. вул.Героїв Крут, перетнув вул.Генерала Петрова і намагався за перехрестям вул.Варненська та Генерала Петрова перейти дорогу вул.Варненська в бік паркової зони. Того дня не працював світлофор та проводилися ремонтні роботи. Пішохідний перехід був закритий щитами висотою біля 1 м., а тому він здійснював перехід дороги на відставні, приблизно 10 метрів, за пішохідним переходом. Проїзд автомобілів на дорозі був утруднений через невеличкий затор. Коли автомобілів ліворуч не було, він став переходити проїжджу частину спокійно, не перебігав, дивився ліворуч. Разом з тим він раптово відчув удар, як йому уявляється, з правого боку, тому що було зламане праве стегно. Він не бачив автомобіля і з якого боку той наблизився, оскільки від удару головою о лобове скло, яке розбив, на мить втратив свідомість. Прийшовши до тями, він усвідомив, що сковзає з капоту автомобіля на асфальт. До нього підбігла жінка, як потім він дізнався водій автомобіля ОСОБА_5 , яка почала оказували йому першу медичну допомогу. Хто викликав швидку допомогу, він не знає, але вона приїхала дуже швидко і його відвезли до КУ «МКЛ №11» на стаціонарне лікування з переломом правого стегна.
-показами свідка ОСОБА_15 , згідно яких він 23.06.2017 стояв на зупинці громадського транспорту, яка розташована на правому боці вул.Варненська по напрямку до вул.Героїв Крут, недалеко від перехрестя вул.Варненська та Ген.Петрова в м.Одесі. Він бачив, що автомобіль марки «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , стояв в лівому ряду на вул.Генерала Петрова та намагався здійснити поворот ліворуч на вул.Варненська. Він також є водієм, і спостерігав за транспортними засобами і його увагу притягнув цей автомобіль, за кермом якого була жінка, яка надто довго не могла повернути ліворуч через те, що не працював світлофор, а праворуч від неї рухалися автомобілі у невеличкому заторі, які необхідно було пропускати. Він побачив, як вона, дочекавшись моменту, здійснила поворот ліворуч на вул.Варненська в бік вул.Героїв Крут. Оскільки приближалося маршрутне таксі, він перемкнув увагу на таксі і в цей час усихав звук удару. Він відразу ж обернувся і побачив, що автомобіль «Tоyota Yaris», за яким він спостерігав, наїхала на чоловіка похилого віку. Наїзд на пішохода стався правою передньою фарою в 5-6 метрах після пішохідного переходу посередині смуги, по який рухався автомобіль «Tоyota Yaris». Він підійшов, щоб допомогли чоловікові, якого він відтягнув на обочину дороги. Він викликав поліцію, а швидку допомогу викликала водій автомобіля «Tоyota Yaris». В завершення свідок показав, що завдяки ремонтним роботам пішохідний перехід був закритий огорожею.
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.06.2017 року зі схемою та фототаблицею, з яких вбачається стан та вид дорожнього покриття, місце наїзду на пішохода, видимість проїжджої частини, напрямки руху автомобіля та пішохода, характер і локалізація механічних пошкоджень на автомобілі, дані про водія, а також інші данні стосовно обставин ДТП;
- довідкою чергового лікаря КУ «МКЛ №11» №3472 від 23.06.2017 про госпіталізацію ОСОБА_8 з діагнозом закритий черезвертлюжний перелом правого стегна зі зміщенням;
- висновком судово-медичної експертизи №2382 від 06.09.2017 відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий черезвертлюжний перелом правого стегна, забійна рана правої половини обличчя, садна правої верхньої кінцівки. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода). Враховуючі дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 23.06.2017. Закритий черезвертлюжний перелом правого стегна спричинив тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості; забійна рана правої половини обличчя спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна правої верхньої кінцівки мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;
- висновком щодо результатів медичного огляду водія, згідно якого ОСОБА_5 станом на 23.06.2017 ознак алкогольного сп`яніння не виявляла;
- висновком судової транспортно-технічної експертизи №345-А від 11.07.2017 з фотобаблицею, згідно якої на автомобілі «Tiyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля на момент огляду знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі;
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №413-А від 28.08.2017 з фотобаблицею, згідно якої на автомобілі «Tiyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , у наявності пошкодження, які розташовані в правій частині переднього вітрового скла автомобіля і утворені від контакту із слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути і тіло людини. З технічної точки зору при відносно невеликих швидкостях зближення транспортного засобу і пішохода при короткочасному контактуванні між ними сліди контактування на поверхнях елементів кузова автомобіля могли відобразитися із слабо вираженими характерними ознаками. З тривалим часом знаходження транспортного засобу у несприятливих умовах зберігання слідові інформація у разі її наявності на забруднених елементах кузова автомобіля могла видозмінитися і навіть зникнути;
- висновком судової авто-технічної експертизи №411-А від 28.08.2017 по дослідженню обставин наїзду автомобіля Tiyota Yaris, р/н НОМЕР_1 на пішохода, згідно якої водій автомобіля - ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. У даній дорожній ситуації і діях водія ОСОБА_16 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. Дослідження по частині питання щодо дій пішохода не проводилося, оскільки аналіз та вирішення питань щодо дій пішохода не потребує спеціальних технічних знань і може бути здійснено органами досудового розслідування або судом самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України;

- довідкою КУ «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» №01-07/363 від 21.12.2017, згідно якої за даними Південного РЕМа на світлофорному об`єкті на перехресті вул.Ген.Петрова вул.Варненська 23.06.2017 було аварійне відключення з 09.00 год. до 11.53 год.;

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення тощо.
Оцінюючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина обвинуваченої у вчинені інкримінованого злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі наведеної сукупності доказів спростовується твердження сторони захисту про невинуватість водія ОСОБА_5 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, і відсутності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) водія і наслідкам, що настали.

Як таке, що суперечить встановленим судом обставинам на підставі висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №413-А від 28.08.2017 в сукупності з іншими доказами, спростовується твердження обвинуваченої ОСОБА_5 , що вона не здійснювала наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода, а потерпілий сам впав на автомобіль з правого боку на лобове скло. Відсутність слідів на елементах кузова автомобіля обумовлена короткочасним контактуванням автомобіля з пішоходом при невеликій швидкості, тривалим, майже два місяця, зберіганням автомобіля на відкритому майданчику під прямою дією атмосферних осадків до начала проведення експертного дослідження.
Потерпілий ОСОБА_8 у в`язку з заподіянням йому кримінальним правопорушенням шкоди заявив цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з неї матеріальної шкоди в сумі 37177,95 грн. та моральної шкоди в сумі 200000 грн.
В обґрунтування матеріальної шкоди потерпілий зазначив, що внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень через ДТП він був вимушений проходити курс тривалого лікування в медичному закладі, оскільки йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертального перелому правого стегна зі зміщенням уламків, які відносяться до критерію тілесні ушкодження середньої тяжкості. Він переніс оперативне втручання по встановленню фіксуючих уламки кістки пластин, біля двох місяців провів у стаціонарі, де кожного дня відбувалися лікувальні заходи. На придбання медикаментів, шовного і перев`язувального матеріалу, фіксуючих пластин він витратив 37177,95 грн. ОСОБА_5 , яка спочатку проявляла до нього увагу і співчуття, намагалася допомогти матеріально, не відшкодувала йому жодної копійки з витрачених ним коштів.
В обґрунтування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що внаслідок неправомірних суспільно-небезпечних дій обвинуваченої йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків через обмеження рухів, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень, він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями страху за своє здоров`я та життя. В подальшому він був вимушений проходити стаціонарне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Зараз він потребую великої суми грошей на лікування, реабілітацію, проведення медичних заходів, купування ліків, що коштує дуже дорого і він не змоги самостійно це все оплатити. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Відтак, сума моральної шкоди становить 200000 грн., яка враховує в себе усі страждання, які довелося йому перенести зокрема: моральних страждань, пов`язаних із заподіяння йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов не визнала у повному обсязі, оскільки вважає себе невинуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину. При цьому вона пояснила надання нею допомоги потерпілому у день пригоди та бажанням допомогти матеріально волонтерськими поривами.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 подав до суду відзив на цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , який повністю підтримала обвинувачена ОСОБА_5 , яким просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимоги потерпілого. Між іншим адвокат зазначив, що деякі з доданих до позовної заяви копії квитанцій, чеків, товарних накладних, список ліків та обладнання тощо, оформленні неправильно, не мають підписів та печатки, в них містяться виправлення, а деякі найменування придбаних товарів не стосуються лікування. До того ж оригінали цих документів не були відкриті стороні захисту відповідно до ст.290 КПК України, а тому на них не може посилатися суд у судовому рішенні в частині цивільного позову.
ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» рішенням суду була залучена до участі у справі в якості цивільного співвідповідача, в розпорядження якої була направлена копія позовної заяви із усіма додатками та заперечення сторони захисту. Представник ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група», маючі відповідні повноваження за дорученням, до суду не прибув, прохав справу розглядати без його участі та надав письмові заперечення на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Між іншим, представник ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» зазначив, що дійсно на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6359394 від 21.04.2017 був забезпечений транспортний засіб «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_17 , яка 29.06.17 повідомила страховика про ДТП, надавши письмові пояснення водія ОСОБА_5 . Разом з тим, потерпілий ОСОБА_8 станом на 28.03.2019 в порушення ст.ст.35, 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування, а надані документи для визначення розміру шкоди, у т.ч. моральної, не пов`язані із ДТП. До того ж відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка ще не визначена.
Підстави цивільного позову, заявленого ОСОБА_8 , в частині матеріальної шкоди підтверджується висновком експерта №2382 від 09.10.2017 року, випискою №8037/943 із медичної карти та довідкою №3472. Разом з тим, цивільний позов в частині матеріальної шкоди підтверджується на суму 7112,72 грн. оригіналами і копіями чеків на придбання ліків та інших супутніх матеріалів, які читаються, правильно оформлені і не містять виправлень та не викликають будь-яких сумнівів.
Тому відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст.23, 32, 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільний позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню в сумі 7112,72 грн. і стягненню зі страховика - ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» в межах страхових виплат згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6359394 від 21.04.2017.
Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст.23, 32, 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільний позов ОСОБА_8 в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково, на суму 50000 грн., з яких 49644,36 грн. підлягають стягненню безпосередньо з водія транспортного засобу ОСОБА_5 , а 355,64 грн. зі страховика - ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група». Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілого, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у його житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує матеріальне становище винної особи. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілому у визначеному судом розмірі буде достатнім і справедливим.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної і моральної шкоди слід відмовити.
При вирішенні цивільного позову суд також виходить з наступного.
Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до ст.1187 ЦК України за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Під час розгляду справи на підставі досліджених доказів було встановлено, що ОСОБА_5 на момент ДТП на законній підставі використовувала транспортний засіб.

Підстав для відмови страховиком страхового відшкодування, встановлених ст.ст.32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом не встановлено, оскільки на підставі наявних у розпорядженні страховика документів (копія позовної заяви, копії необхідних для визначення суми страхового відшкодування документи, копія відповіді представника потерпілого на відзив представника страховика щодо цивільного позову, повідомлення власника транспортного засобу про страховий випадок, надання пояснень водієм транспортного засобу, який був на момент керування тверезим, тощо) можливо встановити факт ДТП і необхідні похідні данні. До того ж потерпілий не пропустив трирічний строк звернення до страховика про страхове відшкодування.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.
Обвинувачена в цій частині пояснила, що вона не має можливості самостійно сплатити завдану нею шкоду через скрутне матеріальне становище, та взагалі не визнає цивільний позов.
Пунктом 19 названої Постанови Пленуму встановлено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.
На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин справи саме ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» зобов`язана виплатити потерпілому страхове відшкодування та частину моральної шкоди.

Під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про недопустимість наданих потерпілим на обґрунтування цивільного позову оригіналів і копій чеків, квитанцій, товарних накладних, списків ліків і іншого обладнання тощо, оскільки ч.4 ст.291 КПК України, яка з огляду на норми ст.128 КПК України, є спеціальною нормою по відношенню до ст.290 КПК України та норм ЦПК України, передбачає додання до обвинувального акту, крім реєстру матеріалів досудового розслідування і розписки обвинуваченого про отримання документів, ще й цивільного позову, якщо від поданий на стадії досудового розслідування. Надання додатків до цивільного позову не передбачено. В даному провадженні цивільний позов потерпілим був поданий до суду у стадії провадження в суді першої інстанції після направлення обвинувального акту прокурором до суду. Відповідно до ч.11 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів отриманих до або під час судового розгляду. Потерпілим були виконані наведені вимоги шляхом надання стороні захисту копій оригіналів документів. Копії і оригінали таких документів були досліджені в суді за участю сторін, у т.ч. сторони захисту, яка мала можливість пересвідчитись у їх відповідності.

За клопотанням головного лікаря комунальної установи Одеської міської ради «Міська клінічна лікарня №11» про захист інтересів держави в особі КУ «МКЛ №11» прокурор заявив цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з неї витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 у ІІ-му травматологічному відділенні в період з 23.06.2017 по 27.07.2017 в сумі 9105,54 грн. за 34 ліжко дня.
Обвинувачена ОСОБА_5 не визнала цей позов повністю.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 також заперечив проти вказаного позову, оскільки прокурор не вправі представляти інтереси комунальної установи Одеської міської ради, називаючи це інтересами держави. На думку захисника, позивачем в цих правовідносинах, з огляду на порядок фінансування комунальних установ, повинна виступати Одеська міська рада через представника.

ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» рішенням суду була залучена до участі у справі в якості цивільного співвідповідача. Представник страховика заперечив проти задоволення позову прокурора, оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від ст.1206 ЦК України, не передбачено обов`язку страховика замість водія відшкодовувати лікувальному закладу витрати на стаціонарне лікування потерпілого.
Вислухавши і дослідивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що вказану позовну заяву необхідно залишити без розгляду.
Відповідно до п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Підстав для звернення прокурора з вказаним позовом не передбачено ст.128 КПК України.

Рішення про повернення позовної заяви прокурору на відповідній стадії судового розгляду в суді першої інстанції попереднім складом суду не приймалося.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, у тому числі, після відкриття провадження судом встановлено, що не постановлена ухвала про повернення позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.257 заінтересована особа, якщо позов залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до ст.66 КК України враховує обставинами, які пом`якшують покарання, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, що вона залишилася на місці ДТП і надала медичну допомогу потерпілому безпосередньо після ДТП. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, займається суспільно корисною працею, має стійкі сімейні та інші соціальні зв`язки, під час ДТП була тверезою.
Згідно висновку органу пробації ризик вчинення нового кримінального правопорушення, особиста небезпека обвинуваченої для суспільства та окремих осіб оцінюються як низькі, а тому ОСОБА_5 може перевиховатися без ізоляції від суспільства.
Наведені дані про особу винної в їх сукупності, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням наявності у ОСОБА_5 реєстрації і постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення необережного злочину середньої тяжкості, суд дійшов висновку, що обвинувачена не являється суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому її виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Наведені обставини справи та дані про особу обвинуваченої в їх сукупності дають суду підстави не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбачене в санкції ч.1 ст.286 КК України.
Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати по справі в частині залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Згідно довідок Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів складають загальну суму 6525 грн. 42 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішується на підставі ст.100 КПК України, а арешту майна на підставі ст.174 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, ст.185 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк два роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона на протязі іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 :
в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково і стягнути на користь потерпілого ОСОБА_8 з ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» 7112 (Сім тисяч сто двонадцять) грн. 72 коп.;
в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково і стягнути на користь потерпілого ОСОБА_8 з ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» 355 (Триста п`ятдесят п`ять) грн. 64 коп.; а з обвинуваченої ОСОБА_5 49644 (Сорок дев`ять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 36 коп.
В інший частині позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 відмовити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі комунальної установи Одеської міської ради «Міська клінічна лікарня №11» про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 в сумі 9105,54 грн., залишити без розгляду.
Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 6525 (Шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн. 42 коп. стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ - автомобіль «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , виданий під час досудового розслідування ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 (т.1 ас.181, 185).

Арешт на автомобіль «Tоyota Yaris», р/н НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 29.06.2017, після набрання вироком законної сили скасувати (т.1 ас.182-184).

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1