Справа № 182/4055/19
У Х В А Л А
18 грудня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Марганець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000692 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Менжинське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України. 18 грудня 2019 року, через канцелярію суду, прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 27 грудня 2019 року, на даний час провадження не розглянуто та потребує часу для розгляду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявні, тому просить суд продовжити дію запобіжного заходу на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити, зазначив, що безпідставно тривалий час утримується під вартою, вину у вчиненні злочину не визнає, стороною обвинувачення не надаються докази вчинення ним злочину.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України сторона обвинувачення нічим не підтверджує, також систематично не забезпечує явку свідків у судове засідання, а обвинувачений тривалий час утримується під вартою, просила суд звернути увагу на правову позицію ЄСПЛ.

Суд, вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши заявлене клопотання, проаналізувавши підстави зазначені в ньому, приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Отже, враховуючи викладене, наявність постійного місця проживання обвинуваченого, а також недоведення стороною обвинувачення ризику впливу на свідків, місцезнаходження яких сторона обвинувачення не може встановити для забезпечення їх явки в судове засідання, недоведення ризику переховування обвинуваченого від судового слідства, та той факт, що обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, а саме з 02 травня 2019 року, на даний час провадження відносно нього не розглянуто та потребує часу для розгляду, також суд не залишає поза увагою і той факт, що з дев`ятнадцяти призначених судових засідань, обвинувачений був доставлений до суду лише чотири рази, крім того, суд враховує, що прокурором не дотримано вимог процесуального закону при поданні вказаного клопотання, а саме, не надіслано копію клопотання до слідчого ізолятора чи ІТТ для вручення обвинуваченому, не вручено копію клопотання і захиснику у передбачений Законом спосіб, не витримано три години для можливості ознайомлення з клопотанням та побудови лінії захисту, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт з використанням електронного засобу контролю.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_5 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_5 - до 14 лютого 2020 року до 12-30 год. включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Суддя: ОСОБА_1