Справа № 727/7028/19
Провадження № 1-кп/727/327/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 04.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не прцюючого, з середньою освітою, раніше судимого: 28.10.1998 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 16.07.2004 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; звільнився 28.12.2007 року зі Стрижавської ВК (№ 81) умовно-достроково на термін 2 місяці 7 днів; 01.07.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільнився 07.11.2014 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
03.05.2019 року, близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 6A», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3 200 грн., який знаходився в синьому чохлі-книжці, вартістю 120 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «Водафон» № НОМЕР_3 , вартістю 25 грн., на рахунку якої було 5 грн.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3 350 гривень.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

28 червня 2019 року між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України понесе покарання у виді арешту терміном на 3 місяці.В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклала добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити вказану угоду.

Суд заслухавши думку прокурора, який заперечував проти затвердження угоди про примирення, вважаючи, що узгоджена сторонами міра покарання обвинуваченому є занадто м`якою, пояснення потерпілої, обвинуваченого, які просили затвердити угоду, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, яке обвинувачений та потерпіла запропонували суду та узгодили між собою.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Так, ст. ст.468, 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався згідно з ч.6 ст. 474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч. 7 ст.474КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.

Заподіяну майнову шкоду потерпілій у розмірі 3 350 грн., обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілій ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілій зрозумілі.

Після таких роз`яснень потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти затвердження угоди.

Заподіяну майнову шкоду потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченим відшкодовано.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи, дані про його особу, те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебував до 18.03.2014 року на обліку у лікаря-нарколога, вину свою визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314,369,370,371,373-376, 395, 468, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 28.06.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді арешту терміном на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1