Справа №718/2794/19
Провадження №1-кп/718/158/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заді суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0000266 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця смт. Берегомет Кіцманського району Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.06.2019 року приблизно о 17:20 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом в межах населеного пункту смт. Неполоківці Кіцманського району по вулиці Незалежності та, не маючи будь яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки перед початком руху заднім ходом, не переконався в тому, що він своїми маневром не створить небезпеки іншим учасникам руху, маючи обмежену оглядовість назад по ходу руху автомобіля, не звернувся за допомогою до інших осіб і керуючи автомобілем заднім ходом скоїв наїзд лівою задньою частиною на пішохода ОСОБА_7 яка знаходилася позаду автомобіля.
Після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_7 водій ОСОБА_3 вийшов із салону свого автомобіля, помітив, що під автомобілем, ближче до заднього лівого колеса лежить пішохід ОСОБА_7 сів знову за кермо свого автомобіля вивернув його ліворуч і намагався об`їхати пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого здійснив ще один переїзд тіла.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ №402 від 31.07.2019 року, спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, як ускладнення отриманої при житті політравми, у вигляді чисельних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 встановлених Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб .
В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог пунктів п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 смерть.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України повністю визнав, щиро розкаюється у вчиненому, надав покази, що відповідають пред`явленому обвинуваченню, вказав, що неодноразово вибачався перед потерпілим та добровільно відшкодував завдані йому матеріальні збитки. Просив не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорював обставин у даному кримінальному провадженні, підтвердив відсутність претензій до ОСОБА_3 морального та матеріального характеру, вказав, що пробачив йому, оскільки не виключає часткової вини і померлої, його матері, так як вона була людиною похилого віку, 94 роки, мала поганий стан здоров`я, була не уважною.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_3 обвинувачення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, оскільки останній вчинив злочин, результатом якого спричинено смерть потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, згідно висновку СМЕ №402 від 31.07.2019 року, настала від травматичного шоку, як ускладнення отриманої при житті політравми, у вигляді чисельних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.
Враховуючи викладене, суд визнає ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .
Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, призначаючи покарання за відповідно частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Стаття 50 КК України наголошує на тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до злочинів вчинених з необережності та, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшуюють покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий (а.с.191), вчинив злочин з необережності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.193), має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с.194-195), не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра (а.с. 197). Суд також бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання винного, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Враховуючи вище викладене, суд вважає що необхідним і достатнім для виправлення та запобіганню вчинення нових злочинів ОСОБА_3 буде призначення мінімального основного покарання не пов`язаного з позбавленням волі, передбаченого законом, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а також вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000266 було проведено судову автотехнічну експертизу №236-А від 27.06.2019 року в розмірі 1256,08 грн. та інженерно-транспортну експертизу №220/19-29 в розмірі 3768 грн., всього на загальну суму 5024 гривні 08 коп. Дані дослідження проведено за рахунок державного бюджету. Тому вартість проведених експертиз підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судові витрати на залучення експертів в сумі 5024 гривні 08 коп. слід стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.
Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_3 , вважати повернутим власнику.

Накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2019 року арешт на автомобіль марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , зняти.

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 днів з моменту його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1