Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/494/19 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2019.

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львовів, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене 18.09.2019 під час проведення обшуку в будинковолодінні ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , майно, а саме:предмет прямокутної форми з речовиною рослинного походження та грошові кошти в сумі 9500 євро.

Клопотання подане до суду прокурор обґрунтував тим, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке 17.05.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , причетний до функціонування каналу по незаконному переміщенню через державний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів синтетичного походження та опійної групи у великих розмірах з метою їх подальшого незаконного збуту на території м. Ужгорода та Ужгородського району. Безпосереднє незаконне переміщення здійснюється через міжнародні пункти пропуску Закарпатської митниці ДФС України невстановленими на даний час особами. Окрім того, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 зберігає за місцем проживання з метою збуту та збуває наркотичні засоби.
Враховуючі конкретні обставини кримінального провадження, які давали підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи причетним до вчинення кримінальних правопорушень, може знищити майно, зокрема і здобуте незаконним шляхом, з метою не викриття його у злочинній діяльності, та переховуватись від переслідування, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення,
-2-

відшукання знаряддя кримінального правопорушення наркотичних засобів, або майна, яке здобуте у результаті його вчинення грошових коштів, які отримав ОСОБА_6 в результаті збуту наркотичних засобів, та відсутністю процесуальної можливості звернутись до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, слідчим було прийнято рішення про проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 ..
Так, 18.09.2019 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та затримано ОСОБА_6 .. Також у ході проведення даної слідчої дії у ОСОБА_6 виявлено та вилучено наступне: чорну тверду речовину квадратної форми, загорнуту в поліетиленовий пакет, яка у відповідності до експрес тесту виявилась наркотичним засобом канабісом (гашиш); грошові кошти в сумі 9 500 євро. Вказане майно тимчасово вилучене, оскільки є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди. Так, квадратної форми чорна тверда речовина, загорнута в поліетиленовий пакет, яка у відповідності до експрес тесту виявилась наркотичним засобом канабісом (гашиш) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з незаконним обігом (п.3 ч. 2 ст. 167 КПК України). Грошові кошти 9500 євро, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього (п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України).
В обґрунтування клопотання прокурор також вказав, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт. На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із чим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності. У зв`язку з наведеним виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані предмети, речовини та речі, що вилучені 18.09.2019 під час проведення обшуку в будинковолодінні ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а томупросивклопотання задовольнити.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000134 від 17.05.2019, розпочатого за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст.307 КК України та з урахуванням можливості використання цих речей як доказів у кримінальному провадження, з метою їх збереження та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідають критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 20.09.2019 в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 9 500 євро, вилучені в ході обшуку 18.09.2019 у будинку за адресою АДРЕСА_1 скасувати та відмовити у задоволенні клопотання в цій частині. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що при розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя не дотримався вимог ст. ст. 100, 170 КПК України. Стверджує, що вилучен із будинку ОСОБА_6 грошові кошти є власністю його тітки ОСОБА_9 , які остання отримала від продажу власного будинку у 2011 році, після чого проживала разом з ОСОБА_6 .. Враховуючи, що органом досудового розслідування не встановлена причетність ОСОБА_6 до будь-якої незаконної діяльності та отримання вказаних коштів від злочинної діяльності, захисник вважає, що підстави для накладення арешту на належні ОСОБА_9 грошові кошти відсутні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу слідчого судді законною та вмотивованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із клопотання, упровадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 17.05.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000134 від 17.05.2019, виявлене 18.09.2019 в ході обшуку будинку за адресою АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_6 , а саме: предмет прямокутної форми з речовиною рослинного походження та грошові кошти в сумі 9 500 євро і які, як зазначено в клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Висновки слідчого судді щодо накладення арешту на предмет прямокутної форми з речовиною рослинного походження, який був вилучений 18.09.2019 в ході обшуку будинку за адресою АДРЕСА_1 , захисником ОСОБА_7 не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно, до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7. ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке

-4-

може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину і хто ж фактично є його власником, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відтак, слідчим суддею правильно враховано, що відповідно до постанови слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про визнання та приєднання в якості речових доказів від 18.09.2019, вказане у клопотанні прокурора майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000134 від 17.05.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно.

Колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження містять достатньо даних вважати, що виявлені 18.09.2019 в ході обшуку будинку за адресою АДРЕСА_1 по місцю проживання ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9 500 євро, які залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та можуть бути доходами від нього, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для

-5-

слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч.2 ст.167 КПК України, тому доводи сторони захисту з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_9 , яка не має відношення до обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки метою накладення арешту у даному випадку є забезпечення збереження речових доказів. Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Крім того, матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання приховування, відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 9 500 євро, могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та можливо є доходами від нього.
Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, спростовуються даними постанови слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області, якою вилучені в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 - грошові кошти в сумі 9 500 євро, визнано речовим доказом.

Посилання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_6 на те, що в ухвалі слідчого судді не мотивовано, яким чином вилучені грошові кошти, співвідносяться з обставинами кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо належності вилучених грошових коштів ОСОБА_9 , оскільки із ксерокопії договору купівлі-продажу будинку від 13.05.2011 вбачається, що будинок був проданий за кошти в гривневому еквіваленті, а документів про те, що ОСОБА_9 за виручені грошові кошти від продажу будинку здійснила обмін на суму 9 500 євро, матеріали провадження не містять і такі докази не були надані стороною захисту.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо того, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, не перевірив співрозмірність права власності власника майна з реальними потребами кримінального провадження, є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення

-6-

чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 20.09.2019 та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_6 ..
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 20.09.2019 в частині накладення арешту на тимчасово вилучене 18.09.2019 під час проведення обшуку в будинковолодінні ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , майно, а саме - грошові кошти в сумі 9 500 євро - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: