Ухвала
30 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 158/2042/18

провадження № 51-4224 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07 грудня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 29 травня 2019 року щодо нього,
встановив:
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 29 серпня 2019 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також засудженому роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до Суду і подав нову касаційну скаргу, в якій змінив свої первинні вимоги та просив скасувати рішення суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Проте положень ст. 427 КПК знову не дотримано, допущених недоліків у повному обсязі не усунуто.
Відповідно до статей 433, 438 вказаного Кодексу, суд касаційної інстанції не вправі скасувати оскаржені рішення через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні касаційного провадження виходить з обставин, установлених судами нижчого рівня.
Наведені законодавчі положення засуджений залишив поза увагою.
У поданій касаційній скарзі засудженим знову не наведено обґрунтування допущення судами таких істотних порушень норм права, які могли б тягнути за собою обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень на підставі, передбаченій

ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412-413 цього Кодексу. Крім того, доводи засудженого фактично зводяться до невідповідності висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти досудового розслідування та судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, засуджений в касаційній скарзі посилається також на незаконність судового рішення суду першої інстанції, яким йому відмовлено у задоволенні клопотань, однак не наводить обґрунтувань допущених місцевим судом порушень при їх постановленні та не зазначає порушень допущених апеляційним судом при їх перегляді.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє права засудженого на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою в порядку, передбаченому КПК. У разі пропуску строку на касаційне оскарження особа відповідно до правил ст. 117 цього Кодексу має подати клопотання про поновлення пропущеного строку із обґрунтуванням поважності причин такого пропуску.
При цьому, Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 07 грудня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 29 травня 2019 року щодо ньогоразом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3