У Х В А Л А

"03" червня 2019 р. Справа153/721/19

Провадження1-кс/153/273/19-к

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4
прокурора Могилів-Подільської місцевої
прокуратури ОСОБА_5
слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського
ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області скаргу захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, щодо повідомлення про підозру,
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області зі скаргою рішення слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, щодо повідомлення про підозру. Свої вимоги мотивує наступним: слідчим відділом Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 внесеного до ЄРДР 26.03.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України. У вказаному кримінальному провадженні 26 березня 2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_3 у нібито вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 191 КК України, а саме пособництво у розтраті та привласненні майна шляхом зловживання службовим становищем, вчинені у великих розмірах.
Разом з тим, вивчивши повідомлення про підозру, яке вручено його підзахисному та матеріали кримінального провадження вважає, що вказане повідомлення є незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає матеріалами кримінального провадження і відповідно підлягає скасуванню, а кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закриттю з наступних підстав: Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 191 КПК України, а саме пособництво у розтраті та привласненні майна шляхом зловживання службовим становищем, вчинені у великих розмірах.
З тексту повідомлення про підозру ОСОБА_3 слідчий та прокурор визначив, що останній відповідно до наказу № 21 від 20.02.1991 року перебував на посаді директора Ямпільського РЦЗ Вінницької області і його функціональні обов`язки передбачені Положенням, затверджених наказом Вінницького обласного ЦЗ від 02.07.2016 № 77.
Орган досудового розслідування інкримінує ОСОБА_3 вчинення злочину в період 2015-2017 років. Також, стверджується, що підозрюваний ОСОБА_3 , діяв нібито в порушення п.п.9,11,12 Положення про Ямпільський РЦЗ. Незважаючи на ту обставину, що вказане положення затверджено саме 02 липня 2016 року, незрозумілим залишається, як він міг порушити норми вказаного Положення в 2015 році та упродовж семи місяців 2016 року.
Окрім цього, відповідно до п.п.9,11,12 Положення визначено, що Центр очолює директор, який без доручення діє від імені Центру, представляє його інтереси у взаємовідносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, керує діяльністю Центру та є персонально відповідальним за виконанням покладених на нього обов`язків і функцій, ефективну роботу Центру, цільове використання коштів Фонду в межах затвердженого кошторису видатків, належне використання виділених у розпорядженнях центру майна та матеріальних цінностей. Тобто, ОСОБА_3 здійснює загальне керівництво Центром, не є посадовою особою, якій ввірено грошові кошти і на нього не покладено обов`язок нарахування, перерахування та виплату грошових коштів.
Згідпо п.5 посадової інструкції «Відповідальність» головний бухгалтер несе персональну відповідальність за своєчасне та якісне нарахування допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги, матеріальної допомоги на навчання та інших виплат, згідно законодавства, тощо. Таким чином, ОСОБА_3 не мав і не був зобов`язаний контролювати начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтері ОСОБА_7 , оскільки це не входило до його функціональних обов`язків, він не є розпорядником коштів і не може нести відповідальність за правильність нарахування виплат.
Для наявності складу інкримінованого злочину його підзахисному, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мав бути чіткий злочинний умисел на вчинення одного кримінального правопорушення. Натомість з тексту повідомлення про підозру ОСОБА_7 взагалі не міститься відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою і тим більше, що ОСОБА_3 був її пособником.
Таким чином, інкримінований злочин ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 191 КК України, містить вимогу вчинення умисних дій спрямованих на розтрату та привласнення грошових коштів. Частина 5 ст. 27 КК України передбачає, що ОСОБА_3 був пособником вчинення вказаного злочину головним бухгалтером ОСОБА_7 , тобто приймав активну участь, сприяв вчиненню злочину і в його діях, з тексту повідомлення про підозру наявний прямий умисел на заволодіння грошовими коштами. Натомість матеріали кримінального провадження не містять жодної обставини, яка б вказувала на те, що ОСОБА_3 умисно сприяв вчиненню злочину, а тим більше й мав для цього якесь бажання та корисливий умисел. Сторона захисту вважає, що такі дії прокурора і рішення про повідомлення про підозру незаконними.
Окрім цього, повідомлення про підозру ОСОБА_3 вручено 26 березня 2019 року, станом на 28 травня 2019 року минуло два місяці, а відтак сторона захисту вправі звернутись до слідчого судді за місцем проведення досудового розслідування з скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_3 .. Просить суд визнати рішення слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області та прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000076 внесеного до ЄРДР 26.03.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України незаконним. Скасувати повідомлення про підозру від 26.03.2019 року у кримінальному провадженні № 0000076 від 26.03.2019 року вручену ОСОБА_3 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України. Зобов`язати слідчого на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження №0000076 внесеного до ЄРДР 26.03.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримали подану скаргу, пославшись на обставини викладені в ній.
Прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував щодо задовлення скарги. Вказав, що скарга мотивована обставинами, які мають бути досліджені в ході судового розгляду справи. Тому з цих підстав просить відмовити в задоволенні скарги.
Слідчий СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо мотивів зазначених в скарзі. Просила суд відмовити в задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив, що в провадженні Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000076 внесеного до ЄРДР 26.03.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України.
26 березня 2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 191 КК України, тобто пособництво у розтраті та привласненні майна шляхом зловживання службовим становищем, вчинені у великих розмірах.

11 травня 2019 року ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 було повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0000076 внесеного до ЄРДР 26.03.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України .
Слідчий суддя, заслухавши захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 , дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи та вивчивши матеріали кримінального провадження, які стали підставою для повідомлення про підозру, приходить до наступного висновку:
Відповідно до змісту статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У статті 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 278 КПК України чітко регламентовано порядок вручення письмового повідомлення про підозру . Зокрема, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
В ході судового розгляду, судом було встановлено, що 26.03.2019 року письмове повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст.278 КПК України, відповідно до ст.276 КПК України, що не оспорюються стороною захисту. За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Аналізуючи надані матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_3 , слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст.191 КК України.
При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_3 до вчинення зазначеного злочину не є очевидно необґрунтованим, а тому слідчий суддя не бачить у висновках прокурора про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого.
Доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_3 не мав і не був зобов`язаний контролювати начальника відділу бухгалтерського обліку - головного бухгалтера, оскільки це не входило до його функціональних обов`язків, він не є розпорядником коштів і не може нести відповідальність за правильність нарахування виплат, підлягають перевірці в ході здійснення досудового розслідування, шляхом проведення відповідних слідчих дій.
Що стосується тверджень захисника про те, що пред`явлена підозра є необґрунтованою в частині кваліфікації дій, то слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, надавати оцінку правильності кваліфікації дій та чи підпадають дії особи під кваліфікацію, передбачену статтею особливої частини КК України. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України.
Частиною 2 зазначеної статті КПК України передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні поданої скарги слід відмовити через її необґрунтованість.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 135, 303-307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, щодо повідомлення про підозру - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06 червня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1