ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№615/420/18 Головуючий 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1134/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА
Іменем України

01 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого на вирок Валківського районного суду Харківської області від 23.08.2018р. відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Високопілля Валківського району Харківської області, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, інвалід 3 групи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 29.01.2018р., близько 20год. 30хв., більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_8 знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав спільно із ОСОБА_9 . Перебуваючи в одній із кімнат будинку домоволодіння між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт на ґрунті того, що обвинувачений дав ОСОБА_9 гроші в сумі 200грн. на придбання продуктів харчування, проте остання харчі не купила, а повернувшись пояснила, що загубила зазначені грошові кошти. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_8 , який був переконаний в тому, що ОСОБА_9 говорить йому неправду, виник умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс декілька ударів ногами в область спини, живота, грудей та обличчя. В результаті протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку (правої скроневої частки), крововилив під тверду мозкову оболонку головного мозку (правої скроневої області), крововилив в правий скроневий м`яз, садна в лобній ділянці справа, множинні синці на обличчі, грудній клітці, животі та в області проекції лівого колінного суглобу, які мають причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті потерпілої.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вироку та пом`якшити йому покарання, призначивши мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, в останній редакції, просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме м`якості та допущеним істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.1 а.с.148-151), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку хоча обвинувачений свою вину в інкримінованому злочину визнавав повністю та пояснив, що він мешкав за адресою АДРЕСА_1 , разом із співмешканкою ОСОБА_9 та подругою ОСОБА_10 . Взимку цього року, між 20 та 21 годинами, він знаходився вдома. ОСОБА_8 дав ОСОБА_9 200грн. однією купюрою та попрохав сходити її в магазин. До магазину від дому приблизно 20хв. ходьби, але ОСОБА_9 не поверталась тривалий час. Нарешті ОСОБА_9 повернулась без покупок та будь-яких пояснень. На запитання чому так довго і де продукти харчування, ОСОБА_9 надала незрозумілі відповіді про те, що хтось її нібито хотів скривдити та відняв гроші. Всупереч своїм поясненням, ОСОБА_9 хотіла взяти ліхтарика і шукати гроші на вулиці. Він пред`явив ОСОБА_9 претензії на які вона відповідала грубістю на, що він не втримався та став наносити їй удари руками і ногами по затилку, в обличчя, в живіт та тулуб. Після того, як він її побив він допоміг їй підвестися та супроводив у спальню кімнату, де вони заснули. Вночі він виявив, що ОСОБА_9 холодна, намагався зробити їй «штучне дихання», але марно, переконавшись, що вона мертва, він викликав швидку допомогу.

Решта досліджених судом першої інстанції доказів підтверджують вищенаведені показання обвинуваченого і свідчать про його щирість.

Разом з цим, прокурор вважав, що суд першої інстанції в супереч вимогам ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку де зазначається формулювання обвинувачення не зазначено, що потерпіла померла, час смерті та які саме тілесні ушкодження стали причиною смерті.

Як вбачається з вироку (т.1 а.с.149) суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-17/18-Ват/18 від 09.02.2018р., при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлена закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку (правої скроневої частки), крововилив під тверду мозкову оболонку головного мозку (правої скроневої області), крововилив в м`які тканини голови (в лобно-скронево-тім`яній області справа), крововилив в правий скроневий м`яз, садна в лобній ділянці справа, множинні синці на обличчі, грудній клітці, животі та в області проекції лівого колінного суглобу. Причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма голови, що призвела до набряку-набухання головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворились за життя від дії тупого (тупих) предмета (предметів). Вищезазначена черепно-мозкова травма є тяжким тілесним ушкодженням. ОСОБА_9 могла прожити з даною черепно-мозковою травмою від кількох хвилин до однієї години. Синці на обличчі, грудній клітині, животі та лівому колінному суглобі, які утворились за життя, незадовго до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також на трупі ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: переломи грудини та правих та лівих ребер, які утворились за життя, незадовго до настання смерті, або в процесі вмирання, від дії тупих предметів, та являються, вірогідніше за все, наслідком медичних реанімаційних заходів (непрямий масаж серця). Враховуючи динаміку трупних явищ, встановлених при огляді трупу на місці події та судово-медичній експертизі трупу у секційній залі, можна вважати, що смерть настала за 22-24 години до огляду трупу на місці події (т.1 а.с.93-96).

Отже вищевикладене, за переконанням колегії суддів, свідчить, що у вироку зазначена причина смерті ОСОБА_9 , якою є закрита черепно-мозкова травма голови, що призвела до набряку-набухання головного мозку та час смерті.

Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Таким чином, апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, віднесеного законодавством до тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який не працює, є інвалідом 3 групи, не одружений, дітей не має, у лікарів психіатра та нарколога на обліках не перебуває, страждає на алкогольну залежність.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнавщире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого та психічне захворювання обвинуваченого, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання.
Санкція статті за якою засуджено ОСОБА_8 передбачає покарання від семі до десяти років позбавлення волі. Тож суд першої інстанції призначив покарання наближене до мінімального, яке колегія суддів не вважає явно несправедливим через суворість, як того вимагає ст.414 КПК України, а з урахуванням думки потерпілої визнає справедливим.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 23.08.2018р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді