Справа № 204/6934/19
Провадження №1-кс/204/2166/19
УХВАЛА
іменем України

07 жовтня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в якому він просив скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м. із забороною його відчуження та розпорядження, який накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0002146 від 30 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року клопотання прокурора ОСОБА_4 про арешт майна задоволено та накладено арешт на зазначену квартиру. Вказує, що він, як власник майна, не був викликаний та присутній під час розгляду питання про арешт майна. Вважає, що були відсутні підстави вважати, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу та що воно є речовим доказом. Крім того, на його думку, у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба та він не є актуальним. Заявник є добросовісним набувачем квартири та єдиним законним власником останньої, у тому числі потерпілий не має жодних прав щодо неї. Зауважує, що потерпілий звертався до суду із цивільним позовом, зокрема, до заявника із вимогами про витребування із незаконного чужого володіння даної квартири, однак постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. У вказаній постанові суду наголошено про те, що заявник є добросовісним набувачем квартири. Таким чином, вважає, що правомірність набуття права власності заявником підтверджена висновками Верховного Суду, що спростовує висновки слідчого судді, які викладені в ухвалі, якою накладено арешт на квартиру. Крім того, вважає, що нерухомість, яка належить заявнику не відповідає жодному критерію, який наведено у ст.170 КПК України, а заявник не є підозрюваним або особою, затриманою у вчиненні кримінального правопорушення.

Представник заявника ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, а квартира, з якої заявник просить зняти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому скасування ухвали суду про арешт майна призведе до порушення вимог КПК України.

Вислухавши представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №204/4645/19,суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,8 кв.м., із забороною його відчуження та розпорядження.

Відповідно до положень ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано за клопотанням учасника кримінального провадження, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

Під час даного судового розгляду не доведено, що в подальшому застосуванні арешту на квартиру відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано. Прокурор посилається на необхідність арешту, в зв`язку з триваючим досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, на даний час відсутні достатні правові підстави для скасування арешту майна.

Крім того, судом враховується, що 05 липня 2019 року заявник вже звертався з аналогічним клопотанням до слідчого судді про скасування арешту майна, в задоволенні якого ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року вже було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: