ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1835/19 Справа № 185/658/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року у кримінальному провадженні за № 0003088 від 09.11.2017 року стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суксун Пермської області РФ, росіянина, не має зареєстрованого місця проживання, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним за умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
08.11.2017 року з 17.30 год. до 19.30 год. ОСОБА_7 знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2 разом з мешканцями вказаного будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де сумісно з останніми, в компанії святкував день свого народження, та розпивали алкогольні напої. Приблизно о 19.30 год., того ж дня, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_11 з проханням про надання йому грошових коштів в сумі 50 грн., на що останній відмовив, що в подальшому викликало конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на вимогу якого ОСОБА_7 пішов з будинку. Будучи ображеним на відмову ОСОБА_11 в наданні грошових коштів, що породило неприязне ставлення до останнього, ОСОБА_7 повернувся до вказаного будинку та, перебуваючи у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , приблизно о 21.00 годин 08.11.2017 року кидав каміння у вхідні двері вказаного будинку та у вікно, розбивши таким чином скляну віконну шибку. Продовжуючи свої протиправні дії, приблизно о 21.10 годин 08.11.2017 року, знаходячись на сходах біля вхідних дверей будинку ОСОБА_7 після відкриття вхідних дверей побачив ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_10 , які просили його піти з двору. Керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_10 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останньої, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі невстановлений колюче-ріжучий предмет, умисно наніс ним удар в область черевної порожнини ОСОБА_10 , зліва, спричинивши тим самим останній тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з проникненням поперечно-ободової кишки, наскрізного поранення тонкої кишки, поранення великого сальника, кореня брижі тонкої кишки з внутрішньочеревною кровотечею.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд, призначаючи максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, не обґрунтував своє рішення належним чином, та не врахував, що обвинувачений в силу 89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, вирок суду змінити, призначивши більш м`яке покарання. Обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, а з вироком суду першої інстанції не погоджується лише в частині призначеного покарання, вважаючи його надто суворим, просив пом`якшити призначене судом покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим, просила залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , про правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження в апеляційній скарзі не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд не здійснює їх перевірку та виходить із фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими з огляду на наступне.
За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вироком, суд призначаючи покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину не визнав, думку потерпілої щодо міри покарання, пов`язаного з позбавленням волі. До обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Разом з тим, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином прийняте рішення, не навів достатніх мотивів чому саме максимальний розмір покарання є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.
Судом також не враховано належним чином обстановки вчинення злочину, зокрема, те, що обвинувачений з потерпілою перебували в дружніх стосунках, безпосередньо перед подією за місце проживання останньої сумісно з іншими її мешканцями в компанії розпивали алкогольні напої.
Судом не надано належної оцінки і даним, що характеризують особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, постійної роботи хоча і не має, однак працює за наймом, громадського порядку не порушує і скарг на нього не надходило (т. 2 а.с. 185).
Таким чином, апеляційний суд не може цілком погодитися з висновками суду першої інстанції, що для виправлення обвинуваченого необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі саме в максимальному розмірі, передбаченому в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, тоді як санкція даної статті передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.
Колегія суддів, обговорюючи питання щодо міри покарання, враховує тяжкість вчиненого злочину та обставини, при яких його було вчинено, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює за наймом, має місце проживання без реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання, а також ставлення обвинуваченого до скоєного та позицію потерпілої, яка просила ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі, не наголошуючи саме на максимальному його розмірі.
На думку апеляційного суду, з огляду на зазначені вище обставини, з урахуванням, в тому числі, наявності обставини, що обтяжує покарання, встановленої судом першої інстанції, а також особи обвинуваченого, в даному конкретному кримінальному провадженні можливо пом`якшити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі до семи років в межах санкції інкримінованої статті, але ближче до максимального розміру і саме таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей і буде відповідати даним про особу обвинуваченого та принципу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, - пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України змінити.
Пом`якшити покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4