Справа № 216/6077/19
Провадження 1-кс/216/5080/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке подав слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 , у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001752 від 28 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

02.10.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що досудовим слідством встановлено, що 28.09.2019 о 06 годині 00 хвилин водій автомобілю «Mercedes Benz G500», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час зупинки керованого ним транспортного засобу на ділянці проїзної частини вул. Соборна з боку вул. Володимира Великого в напрямку Генерала Радієвського в Саксаганському районі міста Кривого Рогу, працівниками полку Патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, лейтенантом поліції ОСОБА_7 , рядовим поліції ОСОБА_8 та лейтенантом поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривого Рогу, українець, громадянин України, одружений, не судимий, службове посвідчення ДНП № НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , тобто відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781 ХII від 23.12.1993 (з наступними змінами та доповненнями), являючись працівниками правоохоронного, одягнуті у формений одяг працівників поліції (однострій) та екіпіровані відповідно до вимог діючих нормативних актів табельною зброєю із спецзасобами, перебуваючи у складі мобільного екіпажу патрульної поліції "Буран 201" полку патрульної поліції у місці Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, на службовому автомобілі «Toyota Prius» несли службу з охорони публічного порядку та публічної безпеки в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу співробітниками патрульної поліції, які виконували покладені на них повноваження, передбачені Законом України «Про Національну поліцію України» та при цьому були одягнуті у формений одяг (однострій) з відповідними знаками розрізнення, в ході спроби з`ясування поліцейськими обставин можливого вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, не бажаючи виконати їх законну вимогу вийти з автомобіля, розпочав здійснювати маневр заднього ходу, після чого раптово розпочав рух прямо зазначеним транспортним, унаслідок чого допустив умисний наїзд колесом керованого ним автомобілю Mercedes Benz G500», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ліву ступню поліцейського ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою та саден лівої голені, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини зліва з подальшим контактування з нерухомою перешкодою у вигляді дерева, та після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
У скоєнні даного кримінального правопорушення, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 345 КК України за ознаками "умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків", обґрунтовано підозрюється:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українець, громадянин України, середня освіта, не одружений, офіційно не працює, свідчень про судимості відсутні, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
30.09.2019 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру, у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого злочину обґрунтовується наступними зібраними доказами:
* протоколом огляду місця події від 28.09.2019;
* протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.09.2019;
* показаннями потерпілого ОСОБА_9 ;
*медичною довідкою потерпілого ОСОБА_9 ;
*протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ;
*показаннями свідка ОСОБА_8 ;
*показаннями свідка ОСОБА_10 ;
*показаннями свідка ОСОБА_7 ;
*показаннями свідка ОСОБА_11 ,
які в своїй сукупності підтверджують причетність саме ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який спричинив тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, розмір застави в даному випадку визначати не доцільно.
Зазначене вище свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання й просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, враховуючи обставини справи та особу підозрюваного. Крім того, захисник підозрюваного ОСОБА_12 окремо зазначила, що ризики зазначені слідчим в клопотанні не підтверджені матеріалами справи, вважає підозру пред`явлену підзахисному не обґрунтовану. Підозрюваний наголосив на тому, що у клопотанні слідчим навмисно зазначено одні тільки негативні дані щодо нього, що не відповідає дійсності.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити, обравши інший запобіжний захід, з наступних підстав.
Згідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на яку вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно до принципів та положень вітчизняного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, викладена позиція прокурора є неприйнятною, оскільки зазначені ним відомості можуть обґрунтувати лише підставу застосування запобіжного заходу як такого, а тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, визначені у ст. 177 КПК та при розгляді такого клопотання, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що слідчим суддею і було дотримано.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримана і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (рішення Суду у справ «Вемгофф проти Німеччини).
В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведено обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Як слідує із наданих суду матеріалів клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, згідно висновку спеціаліста судово - медичного експерта № 1505 від 02.10.2019 року потерпілому ОСОБА_9 завдано легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, що ніким не спростовується, тому враховуючи обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема особу підозрюваного, який вину не визнав, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, одружений, йому необхідно працювати та матеріально утримувати свою родину, просить не застосовувати йому запобіжний засіб у вигляді тримання під вартою, при цьому суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю дружиною: ОСОБА_13 , що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання.
Відповідно до вимог ст. 176 КПК України особисте зобов`язання як вид запобіжного заходу є найбільш м`яким з передбачених вказаною нормою закону. Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, передбачені ст. 194 КПК України.
Зазначене вище на думку суду, дає підстави для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки прокурор не довів наявність ризиків передбачених ст. 178 КПК України та вважає за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених п.п.1-3,8 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,179, 193-196, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
2) не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час 501,75 грн.) до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час - 4014 грн.).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію зазначеної ухвали мені вручено негайно після оголошення.

Підозрюваний _______________ (підпис)

__________________ (прізвище, ініціали)