Справа № 352/646/19
Провадження № 1-кп/352/164/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 11.02.2019 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого неофіційно по найму на приватних новобудовах, розлученого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_4 , будучи батьком, починаючи з 22.03.2016 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 26.04.2016 р. винесено рішення про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , аліментів на користь колишньої дружини ОСОБА_7 на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з 22.03.2016 року і проводити до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення Тисменицького районного суду у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №352/426/16-ц, виданого 27.04.2016 про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно.

Установлено, що у період з березня 2016 р. по січень 2019 року ОСОБА_4 здійснював роботи по обробленню присадибних ділянок, працював різноробочим на будівництві та виконував інші господарські роботи на території Івано-Франківської області, працював по сезонних роботах, за що отримував грошові кошти. Крім того, в період часу з липня-вересень 2018 року ОСОБА_4 працював підсобним працівником у ФОП ОСОБА_8 , за що ним за вищевказаний період було отримано заробітну плату на загальну суму 7978, 37 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім тисяч тридцять сім копійок); в період часу з грудня 2018 по даний час працює в Обласному дитячому психоневрологічному санаторії, за що ним за період з грудня 2018 по січень 2019 року отримано заробітну плату на загальну суму 10250, 10 грн. (десять тисяч двісті п`ятдесят гривень десять копійок), однак грошові перекази здійснив тільки частково, а саме у лютому 2019 року здійснив одноразовий платіж на суму 9 919, 11 грн., жодного іншого грошового переказу чи готівкових коштів колишній дружині ОСОБА_7 по сплаті аліментів своїй неповнолітній дитині не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 з 22.03.2016 р. по 01.02.2019 р., внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_4 станом на 01.02.2019 р. становить 24 388, 11 грн. (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят вісім гривень одинадцять копійок).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов`язання по сплаті аліментів в користь ОСОБА_7 на утримання його неповнолітньої дитини сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку сплату здійснювати, оскільки працював та регулярно отримував грошову винагороду в формі заробітної плати. Просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що на даний момент заборгованість по аліментах в сумі 10000 грн. частково погасив..

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 1КК України, так як він будучи батьком, починаючи з 22.03.2016 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував заподіяну потерпілій матеріальну шкоду..

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила суд покарати останнього на власний розсуд, як і те, що ОСОБА_4 негативно ставиться до вчиненого, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : матеріали виконавчого провадженн № 523157564, які знаходяться при матеріалах даного кримінального провадження повернути Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1