Ухвала
іменем України
5 вересня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51 - 3728 впс 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588, щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України; ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_13 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 за ст. 257, ч. 3 ст. 27, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_16 за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_17 , ОСОБА_18 за ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.
Клопотання мотивоване тим, що зазначене кримінальне провадження надійшло до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки останній за часом злочин з тих, що інкримінуються обвинуваченим, був вчинений у місті Дніпрі.
Разом з цим, захисник ОСОБА_6 посилається на наявність виняткових обставин для направлення кримінального провадження до іншого суду. Зокрема, зазначає, що більшість обвинувачених, потерпілих, свідків та захисників є мешканцями міста Дніпра. Також посилається на те, що обставини цього кримінального провадження мають резонансний характер, а тому підвищена зацікавленість зі сторони мешканців міста Бердянська до судового провадження може спричинити тиск на суд і перешкодити ефективності та оперативності провадження.
Також до Верховного Суду надійшло спільне доповнення до клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Захисники, крім наведеного вище, просять врахувати, що обвинувачені утримуються під вартою в установі попереднього ув`язнення у місті Запоріжжі, яка територіально знаходиться на значній відстані від приміщення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, а тому регулярне етапування до зали судових засідань може негативно вплинути на психо-емоційний та фізичний стан обвинувачених, а крім того, це перешкоджає побаченням з родичами.
Крім того, наголошують, що представник потерпілих, який бере участь у кримінальному провадженні, раніше працював заступником голови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, з огляду на що сторона захисту має намір заявити відводи всім суддям цього суду.
Наведені вище доводи підтримала у письмовій заяві захисник ОСОБА_19 , яка діє в інтересах ОСОБА_15 .
У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав. Захисник ОСОБА_5 просив направити кримінальне провадження з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до будь-якого з місцевих судів міста Дніпра.
Іншим учасникам судового провадження повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не прибули, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.

Дослідивши надані суду матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПКУкраїни кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя.
Згідно з ч. 3 вищезазначеної статті питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З наданих Верховному Суду матеріалів слідує, що до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт, згідно з яким обвинуваченим інкримінується ряд злочинів, серед яких три особливо тяжкі. Так, згідно з пред`явленим обвинуваченням, на початку 2018 року у місті Дніпрі вчинено злочин, передбачений статтею 257 КК України, 4 липня 2018 року у місті Дніпрі вчинено злочин, передбачений частиною 4 ст. 187 КК України, а 31 липня 2018 року у місті Бердянську Запорізької області злочин, передбачений пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що злочин, передбачений пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України вчинено у місті Дніпрі, де співучасники домовились про умисне вбивство потерпілого, є неприйнятними. Місцем вчинення злочину, передбаченого статтею 115 КК України, незалежно від кваліфікуючих його ознак, є місце посягання на життя особи, а сам злочин вважається закінченим з моменту настання фізіологічної смерті потерпілого. Тому, за встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального провадження, місцем вчинення цього злочину є саме місто Бердянськ Запорізької області.
Отже, всупереч викладеним у клопотанні доводам, немає підстав вважати, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших надійшло до Бердянського міськрайонного суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Доводи захисників щодо наявності виняткових обставин для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах територіальної юрисдикції різних апеляційних судів також є непереконливими.
Так, в обвинувальному акті містяться відомості про те, що потерпілими у цьому кримінальному провадженні визнано трьох осіб, двоє з яких проживають у місті Дніпрі, а одна у місті Бердянську Запорізької області. Правом ініціювати питання про направлення кримінального провадження до суду за місцем проживання потерпілі, які мешкають у місті Дніпрі, не скористалися. Існування будь-яких перешкод для прибуття потерпілих до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для участі у судових засіданнях жодним чином не підтверджене і є лише припущеннями захисників.
З матеріалів, що надійшли на розгляд Верховного Суду, слідує, що на даний час щодо більшості з обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим вони утримуються в установі попереднього ув`язнення у місті Запоріжжі. Будь-яких перешкод для участі обвинувачених в судовому провадженні в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області на даний час не вбачається.
Щодо ствердження захисників про те, що більшість свідків проживають у межах іншої адміністративно-територіальної одиниці України, то вони є передчасні, оскільки з`ясувати ці відомості на даній стадії судового провадження з наданих Верховному Суду матеріалів не вбачається можливим.
Між тим, слід врахувати і те, що у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні з поважних причин, зокрема, наявності перешкод у прибутті в судове засідання до суду, приміщення якого знаходиться на значній відстані від місця перебування особи, судове провадження може здійснюватися дистанційно в режимі відеоконференції в порядку, встановленому статтею 336 КПК України.
Направлення кримінального провадження до іншого суду за місцем проживання або здійснення професійної діяльності захисників, про що йдеться в клопотанні, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Доводи захисників про неможливість здійснення судового провадження в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області через підвищений суспільний інтерес є непереконливими. На даний час не вбачається об`єктивних обставин, які б унеможливлювали здійснення правосуддя цим судом.
Також Верховний Суд наголошує, що питання, пов`язані з недовірою до суддів, сумнівами щодо їх неупередженості та обставинами, які виключають участь судді в кримінальному провадженні чи недопустимістю його повторної участі в такому провадженні (на що посилаються у клопотанні захисники), не входять до вичерпного переліку підстав, визначених у ст. 34 КПК України, для направлення кримінального провадження до іншого суду, і вирішуються відповідно до положень параграфа 6 глави 3 розділу І КПК України.
Отже, підстав, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України, для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів Верховний Суд не вбачає, виняткових випадків, передбачених цією ж нормою Закону, не встановлено, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Слід зауважити, що ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 27 серпня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення цього кримінального провадження до іншого суду, з аналогічних підстав.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588, щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала Верховного Суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_20 ОСОБА_2 ОСОБА_3