ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/3076/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2240/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 , від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таке рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також неефективністю застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та застосувати щодо нього положення ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, посилався на помилковість висновків суду, зазначених в ухвалі, щодо невиплати ним коштів за цивільним позовом та щодо кількості отриманих ним заохочень. Крім того вказав, що судом необґрунтовано взято до уваги попередні його судимості, оскільки він вже відбув за них призначені покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Засуджений, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглядати апеляційну скаргу без його участі. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений 04 серпня 2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 04 09 2015 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 02 2016 року ОСОБА_7 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 05 2015 року по 04 09 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням відбутої частини покарання.

Початок строку відбування покарання рахується з моменту затримання 03 03 2015 року (арк. 1 особової справи).

Кінець строку відбування покарання 07 05 2020 року.

З 04 03 2015 року тримався в Харківській установі виконання покарань (№ 27), де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 27 03 2015 року відбував покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100), де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 08 травня 2015 року тримався в Харківській установі виконання покарань (№ 27), де характеризувався негативно, допускав порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз, заохочень не мав.

З 16 січня 2015 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Засуджений ОСОБА_7 працевлаштований до нарядної житлової зони установи.

За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений шість разів, стягнень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи засуджений відноситься з розумною ініціативою.

Приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій, відноситься з розумною ініціативою; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та матір`ю, шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі, стосунки доброзичливі.

Вказані відомості безпосередньо досліджувалися судом першої інстанції та були враховані при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення.

Разом з тим, не залишилося поза увагою суду першої інстанції те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, має 4 судимості. Крім того, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 04 2006 року до засудженого ОСОБА_7 було застосовано умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 10 днів; постановою Харківського районного суду Харківської області від 05 04 2011 року до засудженого також застосовувалось умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк 1 місяць 7 днів.

У зв`язку з наведеним суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 після звільнення з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не робив та, не бажаючи ставати на шлях перевиховання та виправлення, знову вчиняв злочини, за що був засуджений до позбавлення волі.

Посилання ОСОБА_7 у апеляційній скарзі на помилковість таких висновків суду першої інстанції необґрунтовані, оскільки, розглядаючи питання про умовно-дострокове звільнення, суд повинен повно та всебічно вивчити дані про особу засудженого.

Доводи засудженого щодо помилкового визначення судом кількості отриманих ним заохочень безпідставні та спростовуються матеріалами його особової справи.

Так, на аркуші 126 особової справи міститься довідка про заохочення та стягнення щодо засудженого ОСОБА_7 , з якої вбачається, що останньому було оголошено заохочення 6 разів: 22 01 2016 року, 31 10 2016 року, 31 01 2017 року, 18 10 2017 року, 10 01 2018 року, 10 10 2018 року, а також одне стягнення у виді догани 28 07 2015 року.

Доводи засудженого про те, що він відшкодував майнову шкоду за вироком суду від 16 04 2019 року також спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 16 04 2019 року, з якої вбачається, що станом на 16 04 2019 року виконавчий лист на утримання збитку з засудженого ОСОБА_7 відшкодовано суму на 2934,00 грн. (арк. 128 особової справи).

Виходячи з наведеного, усі апеляційні доводи засудженого зводяться до переоцінки доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та яким надана оцінка судом першої інстанції.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 свідчать про те, що у діях засудженого прослідковується стійка тенденція на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, що свідчить про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що за доводами, наведеними засудженим ОСОБА_7 у апеляційній скарзі, підстав для скасування судового рішення немає, оскільки суд першої інстанції правильно не застосував до останнього положення ст.81 КК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 05 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4