Номер провадження: 11-сс/813/688/19
Номер справи місцевого суду: 521/6192/19 1-кс/521/2799/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні №0000043, внесеному до ЄРДР 26.06.2018 року за ч.5 ст.191 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , про арешт майна, вилученого 07.02.2019 року в ході обшуку за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, буд.2, в рамках кримінального провадження №0000043, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року за ч.5 ст.191 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26.03.2019 року, якою у рамках даного кримінального провадження було скасовано арешт майна, з тих підстав, що арештоване майно речі та документи, що були вилучені 07 лютого 2019 року під час обшуку в приміщеннях будівлі ВП Вокзалстанції «Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, 2, за відсутності належного обґрунтування не може бути визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000043 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у зв`язку з чим у вказаному кримінальному провадженні відсутні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на вилучене майно, в тому числі і про грошові кошти, на які слідчий просить у своєму клопотанні накласти арешт.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти, перелічені в клопотанні слідчого.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вилучені грошові кошти зберегли на собі певні специфічні сліди кримінального правопорушення, що у подальшому буде мати доказове значення для доведення у суді факту та обставин кримінального правопорушення.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у накладенні арешту на майно, вилучене в ході обшуку.

У клопотанні слідчого зазначено, що Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043, внесеному до ЄРДР 23.06.2018 року, за фактом привласнення посадовими особами структурного підрозділу ДП «Укрзалізниця» - «Вокзал станції Одеса-Головна» грошових коштів підприємства в особливо великих розмірах.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку в службових приміщеннях структурного підрозділу ДП «Укрзалізниця» - «Вокзал станції Одеса-Головна» за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, буд.2, власником якої на праві державної власності є Держава Україна в особі Міністерства освіти і науки України та Міністерства транспорту та зв`язку України, де працюють ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

На підставі зазначеної ухвали слідчого судді 07.02.2019 року у приміщеннях за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, буд.2 було проведено обшук, в ході якого були виявлені та вилучені речі, документи та грошові кошти.

Разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, слідчим під час проведення обшуку було допущено порушення вимог кримінального процесуального Закону, яке полягало у проведенні обшуку в приміщеннях іншої юридичної особи, аніж тої, яка зазначена в ухвалі слідчого судді.

Так, відповідно до наданих в судовому засіданні копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії наказудиректора філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська Залізниця» від 29.12.2018 року №411 та затвердженого цим наказом положення про виробничий підрозділ вокзал станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», повним найменуванням підрозділу юридичної особи, розташованої за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, буд.2, є виробничий підрозділ Вокзал станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Таким чином, слідчим проведено обшук в приміщенні іншої юридичної особи, аніж тої, в приміщенні якої надано дозвіл на проведення обшуку ухвалою слідчого судді.

При цьому слідчий, встановивши невідповідність даних єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відомостями, викладеними в ухвалі слідчого судді, з новим клопотанням про проведення обшуку не звернувся, не вжив заходів щодо усунення відповідних розбіжностей та провів обшук в приміщенні підприємства, не зазначеного в ухвалі слідчого судді.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, слідчий раніше звертався до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, в тому числі і грошових коштів, яке було задоволене ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2019 року.

Зазначена ухвала слідчого судді була скасована ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.03.2019 року, цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна.

Незважаючи на це, 11.04.2019 року слідчий повторно звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт частини майна, вилученого в ході обшуку від 07.02.2019 року, а саме грошових коштів.

При цьому слідчим не дотримано вимог ч.5 ст.171 КПК України, відповідно до якої у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, після скасування 26.03.2019 року апеляційним судом ухвали слідчого судді про арешт майна від 26.02.2019 року, слідчий звернувся з повторним клопотанням про арешт частини цього майна лише 11.04.2019 року, тобто з пропуском встановленого ч.5 ст.171 КПК України строку на звернення з відповідним клопотанням. При цьому у клопотанні слідчого не зазначені причини пропуску цього строку та не порушується питання про його поновлення в порядку, передбаченому ст.117 КПК України.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вказаного майна, а також не зазначено розмір шкоди. Завданий кримінальним правопорушенням, що розслідується.

Вищевикладені обставини були вірно враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, їм була надана належна правова оцінка, внаслідок чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майна.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , про арешт майна, вилученого 07.02.2019 року в ході обшуку за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, буд.2, в рамках кримінального провадження №0000043, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року за ч.5 ст.191 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4