КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
її представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 21 березня 2019 року під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на добровільно видані ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів.
В іншій частині вимоги клопотання залишено без задоволення.
Накладено арешт на тимчасово вилучено майно 21.03.2019 під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на добровільно видані ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів.
В іншій частині вимоги клопотання залишено без задоволення.

Зазначене рішення мотивовано тим, що частина вилученого майна, а саме: грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, скасувати її в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів, та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучено майно 21.03.2019 під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати службових осіб прокуратури повернути тимчасово вилучене майно 22 березня 2019 року під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що слідчий суддя розглянула вказане клопотання прокурора в порушення ч.1 ст.172 КПК України, тобто пізніше двох днів та без залучення власника тимчасово вилученого майна (грошових коштів), а саме ОСОБА_6 .
Звертає увагу на те, що ОСОБА_11 є громадянкою Республіки Польща, має офіційний високий дохід на території України від підприємницької діяльності, та на даний час залишилася без засобів існування на утримання п`ятирічної дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи власника майна та її представника, які підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційну скаргу задовольнити з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 22 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000123, за а підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою від 15 березня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва слідчим слідчої групи та прокурорам у кримінальному провадженні № 0000123 надано дозвіл на проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 (за формою власності відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_31 ) з метою відшукання речей та документів, які мають значення для цього кримінального провадження.
На виконання даної ухвали прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_32 у період часу з 08 год. 44 хв. по 12 год. 00 хв. 21 березня 2019 проведено обшук у вказаному приміщенні, при цьому на підставі ч. 7 ст. 236 КПК України відшукано та вилучено речі і документи, дозвіл на які прямо слідчим суддею не надано, а саме:
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_33 № НОМЕР_1 ;
- добровільно видані ОСОБА_34 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів;
- копія довіреності на автомобіль, видана 06.11.2018 ОСОБА_9 ОСОБА_35 щодо ОСОБА_36 та розпорядження автомобілем марки AUDI A4 WIN WAULNAF42НN069783, днз НОМЕР_2 ;
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_3 ;
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ВАН НОМЕР_4 .
Постановою прокурора від 22 березня 2019 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000123.

27 березня 2019 року прокурор групи прокурорів прокурор відділу 15/2/2 Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме:
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_33 № НОМЕР_1 ;
- добровільно видані ОСОБА_34 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів;
- копія довіреності на автомобіль, видана 06.11.2018 ОСОБА_9 ОСОБА_35 щодо ОСОБА_36 та розпорядження автомобілем марки AUDI A4 WIN WAULNAF42НN069783, днз НОМЕР_2 ;
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_3 ;
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ВАН НОМЕР_4 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року вказане клопотання задоволено частково та накладено арешт натимчасово вилучене майно 21 березня 2019 року під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на добровільно видані ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на оспорюване майно, не врахував всі обставини провадження, що на думку колегія суддів, призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням прокурора, ОСОБА_11 є громадянкою Польщі, не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000123, а отже не є суб`єктом ст. 170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебуває в її приватній власності немає.

Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, вказав, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, прокурор в клопотанні про арешт майна та слідчий суддя місцевого суду в ухвалі, взагалі не обґрунтували, яким саме чином вказане майно, що належне ОСОБА_37 і якій не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, має відношення до кримінального провадження, з урахуванням того, що вона добровільно його видала органу досудового розслідування під час проведення обшуку, про що зазначено як в протоколі обшуку, так і зазначено в ухвалі слідчого судді.

Крім того, звертаючись з апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_7 додав до неї довідки з ДФС у м. Києві, які підтверджують офіційно отриманий дохід ОСОБА_38 від підприємницької діяльності, що спростовує доводи викладені в клопотанні прокурора щодо походження арештованого майна, яке на думку сторони обвинувачення є предметом злочинного посягання.

Окрім того, жодними доказами, що вказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом, чи були об`єктом кримінального правопорушення не доведено, а відтак вони не мають ознаки речових доказів, визначених у ст. 98 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

За таких обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, оскільки воно внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року, та задовольнити його апеляційну скаргу.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року, якою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 21 березня 2019 року під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на добровільно видані ОСОБА_39 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 21 березня 2019 року під час проведення обшуку будинку та його складових частин за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на добровільно видані ОСОБА_40 грошові кошти в сумі 35 тисяч доларів США, всі купюри номіналом у 100 доларів, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3683/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_41
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1