КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5846/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та накладено арешт, в рамках кримінального провадження №0000602 від 15.08.2019, на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події 20.08.2019 біля будинку 71 по вул. Котовського (Калнишевського) м. Бровари Київської області, а саме на автомобіль Mercedes-Benz E250D, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає про невідповідність арештованого транспортного засобу критеріям ст. 98 КПК України та відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України для проведення огляду арештованого майна. Стверджує, що ОСОБА_6 не має жодного відношення до подій, які розслідуються в рамках даного кримінального провадження. Додає про порушення слідчим суддею вимог ст. 172 КПК України.

Крім того, автор апеляційної скарги звертає увагу суду на відсутність відомостей про те, що слідчий або прокурор невідкладно після обшуку зверталися до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку .

Одночасно апелянт зазначає, що ухвалу слідчого судді отримано ним 24.09.2019 (а.с.41 оборот). Апеляційна скарга подана до суду 30.09.2019 (а.с. 49).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судове засідання по розгляду згаданої апеляційної скарги призначено слуханням в апеляційній інстанції на 11 годину 45 хвилин 18.11.2019 року, про що надіслано повідомлення прокурору та апелянту 05.11.2019 року (а.с. 70-71,72-73), проте в судове засідання ні прокурор, ні адвокат не прибули, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність вказаних осіб, явка яких не є обов`язковою.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000602, відомості про яке 15.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п.п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події 20.08.2019 біля будинку 71 по вул. Котовського (Калнишевського) м. Бровари Київської області, а саме на автомобіль Mercedes-BenzE250D, державний номерний знак НОМЕР_1 , яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Посилання власника майна на невідповідність арештованого майна вимогам статті 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу на зберігання від 21.08.2019, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, у даному кримінальному впровадженні визнано речовим доказом (а.с. 23-24).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 не має жодного відношення до даного кримінального провадження, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення.

Крім того, додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на додані до клопотання матеріали.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Твердження апелянта про відсутність правових підстав для проведення огляду арештованого майна та відсутність у матеріалах провадження даних про звернення сторони обвинувачення після обшуку до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на обшук, слід визнати необгрунтованими, оскільки додані до клопотання матеріали не містять відомостей про проведення обшуку автомобіля, не міститься посилань на обшук і в клопотанні слідчого. З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що автомобіль було вилучено під час огляду місця події, як тимчасово вилучене майно, що не вимагає отримання ухвали слідчого судді.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та накладено арешт, в рамках кримінального провадження №0000602 від 15.08.2019, на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події 20.08.2019 біля будинку 71 по вул. Котовського (Калнишевського) м. Бровари Київської області, а саме на автомобіль Mercedes-Benz E250D, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ___________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4