ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 710/300/18
провадження № 1-кп/691/89/19
УХВАЛА

30 травня 2019 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника (адвоката) ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 25.12.2017 року за №0000684, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

на розгляді суду перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000684 від 25.12.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав, та в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на два місяці, з з тих підстав, що на даний час ризики, які існували при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушенні. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за який передбачене покрання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, це дає підстави вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість покрання, в разі доведення його винуватості, може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні ключові свідки являються знайомими ОСОБА_5 є підстави вважати, що останній може незаконно на них впливати з метою уникнення кримінальної відповідальності, що може перешкоджати розслідуванню вказаного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник (адвокат) ОСОБА_4 заперечили, вказують на недоведеність клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу, та клопотали розглянути можливість його зміни на цілодобовий домашній арешт з можливістю працювати та забезпечувати сім`ю, так як ризики, що передбачені КПК України, на сьогодні перестали існувати, свідки допитані. Обвинувачений зазначає, що має місці соціальні звязки за місцем проживання, характеризується позитивно, на утриманні малолітні діти, дружина перебуває у декретні відпустці, не працює, що суттєво впливає на дохід сімї. Вину визнає частково, співпрацював зі слідством, судом, не переховувався, та уникати відповідальності немає наімру, потерпіла претенцій немає.

Вирішення питання щодо дії запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Розділу ІІ КПК України, в тому числі, з урахуванням положень статей 199, 200, 201, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 131, 132 КПК України.
Підставою для застосування запобіжного заходу, за нормами ст.177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Запобіжні заходи, що визначені КПК України (тримання під вартою, домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не є санкцією чи покаранням за скоєну дію. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини чи виявленню винних осіб у кримінальному провадженні.
Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В кожному випадку обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричило смерть потерпілого, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років.

06.06.2019 року закінчує дію запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Судовий розгляд триває, ухвалено про перенесення судового засідання, у звязку з неприбуття захисника, що діє за Договором про надання правової допомги №171 від 27.07.2018 року.

Приймаючи рішення про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд керуюється вимогами ст.2 КПК України, які регламентують завдання кримінального судочинства, враховує всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам, які зазначені та підтверджені в суді, та вважає недостатнім застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, домашнього арешту, як клопоче сторона захисту.

Європейський суд підкреслив, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення явки обвинуваченого до суду при вирішенні питання про те, звільнити його чи залишити під вартою. Дана норма не тільки проголошує право на „судовий розгляд у розумний строк або звільнення до суду, але й встановлює, що „звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в суд (рішення у справі „Сулаойа проти Естонії „ (Sulaoja v . Estonia) від 15 лютого 2005р., скарга N55939/00, §64 in fine, Постанова Європейського суду у справі Яблонскі проти Польщі„ (Jablonski v . Poland) від 21 грудня 2000р., скарга N33492/96, §83).
Ризики, які були враховані судом 08.04.2019 року при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшились з огляду на визначений порядок дослідження доказів, та частково продовжують існувати, не втративши своєї актуальності. Гарантій явки в суд обвинуваченого ОСОБА_5 при звільнені з-під варти суд не вбачає.
Стороною обвинувачення доведено та не спростовано стороною захисту, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд приймає до уваги, що тримання під вартою не повинно бути занадто довгим, оскільки це може порушувати презумпцію невинуватості, та те, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 26.03.2018 року.
Європейський суд неодноразово вказував на існування презмупції на користь звільнення особи, друга частина пункту 3 статті 5 Конвенції не дає судовим органам можливості вибору між доставкою обвинуваченого до судді протягом розумного строку або його звільненням до суду (рішення у справі "Алєксандр Макаров проти Росії" від 12.03.2009). До визнання його винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета розглянутого положення полягає в тому, щоб забезпечувати його тимчасове звільнення, як тільки його утримання під вартою перестає бути розумним (рішення від 12 червня 2008 р. у справі „Власов проти Російської Федерації„ (Vlasov v . Russia), скарга N 78146/01, § 104, з додатковими посиланнями).
В разі внесення, у подальшому, клопотання про продовження дії запобіжних заходів обвинуаченому ОСОБА_5 , слід нагадати органам держави, які ініціюватимуть це питання, про існування презумпції на користь звільнення особи, та доведеності існування ризиків, що передбачені КПК України, та те, що судовий розгляд з урахуванням ухваленого порядку фактично не відбувається тривалий час, що значно впливає на розумні строки.
Суд приходить до думки про задоволення клопотання прокурора, частково, та продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою на один місяць.
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 331, 350, 181, 183, 194, 199, 369, 371, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, за матеріалами кримінального провадження, що внесені 25.12.2017 до ЄРДР за №0000684, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, до 30.06.2019 року, включно, з утриманням у ДУ "Черкаський слідчий ізолятор".

Повідомити родичів ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» до виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурору Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Інші учасники провадження мають змогу отримати копію ухвали в суді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1