Дата документу 13.11.2019
Справа № 334/8697/17
Провадження № 1-кп/334/176/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 ,представника потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі кримінальне провадженнявідносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, яка має середню спеціальну освіту, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 липня 2017 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на ОСОБА_8 у зв`язку з реєстрацією шлюбу, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у дворі біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, із силою штовхнула ОСОБА_9 обома долонями рук в область плеч, в наслідок чого остання не втримала рівновагу та впала навзнак, вдарившись головою об асфальтне покриття дворової проїжджої частини, таким чином заподіяла ОСОБА_9 , згідно висновку експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради № 2636МД від 02.11.2017, тілесні ушкодження у вигляді рани з синцем і набряком м`яких тканин у тім`яній ділянці праворуч, садна в крижовій ділянці праворуч, синець у правій сідничній ділянці, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнала, пояснила, що дійсно вечором 11 липня 2017 року вона знаходилась на лавці біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Разом з нею були її мати та чоловік. Її син грався на дитячому майданчику у дворі з іншими дітьми. Між дітьми виник конфлікт. Вона побачила, що потерпіла ОСОБА_9 направляється до першого під`їзду, тягнучи за руку її сина. Обвинувачена підбігла до ОСОБА_9 , вирвала з її руки дитину, та штовхнула руками потерпілув плечі,від чого та впала на дорогу. Пояснила, що порівняно з нею ОСОБА_9 худіша та нижчого зросту.Чоловік обвинуваченої підняв потерпілу, посадив на лавку. Вона посиділа деякий час, потім забрала свою дочку, яка гралася на подвір`ї, і пішла. Вважає, що у її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, оскільки вона не мала умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. Тілесні ушкодження були спричинені не внаслідок її дій, а від падіння на асфальтне покриття дороги. З наведених підстав просила виправдати її.
Потерпіла ОСОБА_9 судом допитана не була, оскільки встановлено, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції уЗапорізькій області, серія НОМЕР_1 .
Незважаючи на те, що обвинувачена не визнала свою вину, її винність у скоєнні інкримінованого злочину за фактичних обставин, які викладені у вироку, підтверджується нижченаведеними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає у будинку АДРЕСА_2 , її квартира розташована на першому поверсі, вікна виходять у двір. Філіну ОСОБА_11 знає давно, вона дуже агресивна, але останні два роки поводиться спокійно. Влітку минулого року, точну дату вже не пам`ятає, вона через відкрите вікно почула, як на вулиці біля під`їзду сперечалися дорослі, кричали діти. Вона підійшла до вікна та побачила, що суперечка виникла між ОСОБА_12 і жінкою, яка проживає у сусідньому будинку, яка тримала дитину. Сусідка ОСОБА_13 , наблизившись до малознайомої жінки, яка стояла на проїжджій частині навпроти першого під`їзду, двома руками двічі штовхнула її. Від таких поштовхівостання двічі впала назад. Потерпіла дуже маленька, тендітна жінка, від такого поштовху вона не втрималась на ногах. Після того, як вона підвелась після першого поштовху, обвинувачена таким же чином знову її штовхнула, від чого та не втрималась на ногах та знову впала навзнач. Звук від удару головою об асфальт був дуже гучним. В цей час дитина потерпілої дуже сильно, на все подвір`я, кричала «мама». Декілька осіб сиділи на лавці біля під`їзду, вони ще засвітла там розпивали пиво, в тому числі ОСОБА_13 . Вона не зосередила уваги над тим, хто це був. Початок конфлікту вона не бачила. Після того, як ОСОБА_13 перший раз штовхнула потерпілу, вона покликала до вікна ОСОБА_14 , яка на той час знаходилась у неї в квартирі.
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_2 , одного дня влітку 2017 року, вже точну дату не пам`ятає, вона знаходилась в квартирі ОСОБА_15 . Підійшовши до відкритого вікна на крики, що лунали з вулиці, ОСОБА_15 тут же покликала її. Підійшовши, ОСОБА_14 побачила сусідку ОСОБА_16 , яка стоячи навпроти малознайомої жінки із сусіднього будинку, двома руками штовхнула її в область плечей, від чого остання не втрималась на ногах та впала на спину, головою назад. При цьому жінки ніяких дітей за руку не тримали. Свідок відійшла від вікна і що відбувалось далі, не бачила, хоча шум на вулиці продовжувався.
Крім пояснень свідків, вина ОСОБА_17 повністю підтверджується письмовими документами:
- повідомленням ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 28.07.2017, яке надійшло до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області 23.08.2017,протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 23.08.2017 про вчинене кримінальне правопорушення за фактом спричинення їй 11.07.2017 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , витягом з ЄРДР від 24.08.2017;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2017 за участі потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого потерпіла вказала на місце скоєння кримінального правопорушення, механізм спричинення тілесних ушкоджень, з якого вбачається, що обвинувачена підійшла впритул до потерпілої та здійснила поштовх двома руками в область плечей потерпілої, від чого потерпіла впала навзнак на дворову проїжджу частину з асфальтним покриттям;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2017 за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого свідок вказала на місце скоєння кримінального правопорушення, механізм спричинення тілесних ушкоджень, та продемонструвала за допомогою статиста, як були взаємно розташовані потерпіла і обвинувачена в ході конфлікту, як ОСОБА_7 різко скоротила відстань між ними та опинившись в безпосередній близькості до потерпілої, штовхнула потерпілу двома руками в область плечей, від чого остання впала навзнак;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2017 за участю свідка ОСОБА_14 , в ході якого свідок вказала на місце скоєння кримінального правопорушення, механізм спричинення тілесних ушкоджень, та продемонструвала за допомогою статиста, як були взаємно розташовані потерпіла і обвинувачена в ході конфлікту, як ОСОБА_7 скоротила відстань між ними та опинившись в безпосередній близькості до потерпілої, штовхнула потерпілу двома руками в область плечей, від чого остання впала навзнак;
- висновком спеціаліста КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №195 від 14.07.2017 за результатами судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , згідно якого 14.07.2017 остання звернулася до медичного закладу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму і давності їх утворення. Лікарем-спеціалістом зроблено висновки, що рана з синцем і набряком м`яких тканин в тім`яній області справа, садна вкрижовій ділянці праворуч, синець в правій сідничній частині у ОСОБА_9 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупого (тупих) предметів, і давність утворення яких не суперечить строку, вказаному зі слів ОСОБА_9 ;
- висновком судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №2636МДвід 02.11.2017, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді рани з синцем і набряком м`яких тканин у тім`яній ділянці праворуч, садна в крижовій ділянці праворуч, синець у правій сідничній ділянцікваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вони могли утворитися від дії тупого предмета (предметів), давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи, не виключається можливість виникнення зазначеного комплексу тілесних ушкоджень в умовах одноразового падіння з висоти власного зросту, або одноразового падіння на тупу плоску поверхню. Утворення встановлених ушкоджень можливо при будь-якому взаємному розташуванні потерпілого щодо нападника за умови доступності зон ушкоджень для спричинення.
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченої, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, судом кваліфікуються за частиною 1 статті 125 КК України.
Доводи обвинуваченої про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, оскільки вона не мала умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, суд оцінює критично, оскільки вони не співвідносяться з її поясненнями щодо обставин та механізму спричинення тілесних ушкоджень, з поясненнями свідків, з відомостями, які містяться у протоколах слідчих експериментів за участі потерпілої та свідків, та є, на думку суду, способом захисту від обвинувачення з метою уникнути покарання.
Характер дій обвинуваченої свідчить про спрямованість умислу на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки, в обстановці, що склалася, ОСОБА_17 не лише могла, але й повинна була усвідомити небезпечний характер своїх дій та передбачити їх суспільно небезпечні наслідки з огляду на предмет посягання, характер діяння, спосіб, місце скоєння злочину, обставини, що характеризують поведінку винної та потерпілої до скоєння злочину, та обставин, безпосередньо пов`язані із вчиненням злочину, а також індивідуальних особливостей потерпілої та обвинуваченої.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України передбачена відповідальність за умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, при цьому суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. В даному випадку має місце непрямий умисел, при якому обвинувачена повинна була усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачити їх суспільно небезпечні наслідки, хоч і не бажала їх настання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно зі ст.66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.
Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_17 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої та майновий стан обвинуваченої, яка раніше не засуджена, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, одружена, має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, та вважає можливим призначити їй покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі.
Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Враховуючи що злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, було вчинено ОСОБА_6 11.07.2017, на теперішній час строки притягнення до відповідальності, передбачені ст. 49 КК України сплинули, однак вона свою вину у вчиненні злочину не визнала і про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності клопотань не заявляла, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування 261,10 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.
Враховуючи, той факт, що потерпіла, яка заявила цивільний позов, померла, її близькі родичі або члени сім`ї позовні вимоги не підтримали, суд за правилами ч.3 ст.129, ч.1 ст.326 КПК України залишає позов без розгляду.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винною в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1