Справа № 130/2968/18
Провадження №11-кп/801/887/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 від 13.10.2017,
за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2019, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, працюючого водієм в ПП «Транзиттранс» смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, раніше несудимого
-визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому частиною першою статті 286 КК України і обрано йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
У відповідності зі статтею 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: автомобіль ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Жмеринського ВП, повернуто ОСОБА_7 , а автомобіль ВАЗ-21130, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться там же, повернуто ОСОБА_13 .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати в сумі 4067 (чотири тисячі шістдесят сім) грн 32 коп. за проведення Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром експертиз від 14 листопада 2017 року №875а, від 15 листопада 2017 року №874а, від 17 січня 2018 року №308, від 22 листопада 2018 року №763.
Ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль ВАЗ-21130, державний номерний знак НОМЕР_2 , скасовано.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладенні обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Зазначити в мотивувальній частині вироку посилання на обставину вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України. А в решті просить вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор вважає, що судом в недостатній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки судом не враховано те, що обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 свідчать про підвищений ступінь тяжкості вказаного злочину, так як ним порушено три пункти Правил дорожнього руху України та були спричиненні значні тілесні ушкодження чотирьом потерпілим. Окрім того, суд в мотивувальні частині вироку помилково зазначив про відсутність обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, оскільки дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим прокурор вважає, що незастосування судом до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не сприяє досягненню мети покарання, яка передбачена ст. 50 КК України.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуваний вирок місцевого суду без змін, як законний та обґрунтований.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та законний представник потерпілого ОСОБА_11 проти задоволення апеляційної скарги не заперечували.
Потерпіла ОСОБА_14 та її законний представник ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися, надіслали суду клопотання про проведення судового розгляду у їх відсутність.
Потерпіла ОСОБА_16 в судове засідання також не з`явилася, не повідомила суд про поважність причин своєї неявки.
Тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у відсутність зазначених осіб, що не з`явилися у судове засідання.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу прокурора від інших учасників судового провадження до суду не надходило.

Обставини встановлені судом першої інстанції

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_7 13 жовтня 2017 року, близько 17-40 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Київської в м. Жмеринка зі сторони вул. Грушевського в напрямку Жмеринської центральної районної лікарні, біля АЗС «ОККО» в порушення пунктів 2.9, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху - не впорався з керуванням, перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, яку перетинати заборонено, в результаті чого з необережності допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21130, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в зустрічному напрямку зі сторони Жмеринської центральної районної лікарні в напрямку вул. Грушевського. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ-21130, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження у виді закритих переломів 5-9 ребер зліва, перелому грудини, забою обох легень, підвивиху 1-го шийного хребця без порушення функції спинного мозку, закритого перелому 1-го пальця правої стопи, забійної рани правого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; пасажир автомобіля ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді відкритого двобічного перелому нижньої щелепи зі зміщенням травматичного вивиху (41-42) зубів, забою правої нирки, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; пасажир автомобіля ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням, закритого вивиху кісток лівого передпліччя, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я ; пасажир автомобіля ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому правого стегна в нижній третині зі зміщенням, забою правої нирки, струсу головного мозку, забійної рани правої гомілки, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи №763 від 22 листопада 2018 року, у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, є згідно вимог ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414 КПК України, підставами для скасування оскаржуваного вироку та ухвалення нового вироку.

Так, згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку в недостатній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Проте, встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення свідчать про підвищений ступінь тяжкості вказаного злочину, оскільки встановлено, що ОСОБА_7 порушив три пункти Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України були спричиненні значні тілесні ушкодження чотирьом потерпілим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що всупереч викладеному, суд першої інстанції в мотивувальні частині вироку помилково зазначив про відсутність обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки встановлено, що вказане кримінальне правопорушення є таким, що вчинене особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Так, зокрема відповідно до висновку № 308 обстеження щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, шо ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, виявлено 1,11 проміле алкоголю. Окрім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 зазначену обставину також особисто підтвердив під час судового розгляду.

Таким чином зазначене свідчить про те, що незастосування судом до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не сприяє досягненню мети покарання, яка передбачена ст. 50 КК України, тобто, відсутність такого покарання не дає можливості виправити обвинуваченого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

За таких підстав колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушуючи Правила дорожнього руху України, заподіяв чотирьом потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, має бути призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

На переконання апеляційного суду, не призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вказаного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. ст. 50, 65 КК України, та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 34, 50, 65, 66, 67 КК України) та відповідно до ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора дають достатні підстави вважати, що зазначене призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно із ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення суду при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Також відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції єнеправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи вказують на невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що відповідно до ст. ст. 409, 413, 414 КПК України є підставою для скасування в суді апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2019щодо ОСОБА_7 за частиною першою статті 286 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Згідно зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладенні обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначити в мотивувальній частині вироку посилання на обставину вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення й може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя