Справа № 591/4890/19
Провадження № 1-кс/591/3638/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку в письмовій заяві підтримав та мотивував тим, що 19 липня 2019 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинений на його думку злочин суддею Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 , пов`язаний з винесенням ухвали від 18 квітня 2019 року по справі № 589/1019/16-к, якою було відмовлено в задоволенні клопотання заявника. Вважаючи наведене судове рішення завідомо неправосудним, просив внести відповідні відомості до ЄРДР, чого зроблено не було, тому просив зобов`язати уповноважену особу вчинити ці дії.
Представник прокуратури в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 19 липня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про вчинення на його думку наведеного злочину суддею Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 .
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 24 липня 2019 року № 15/1-3539-19.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті норм ст. 375 КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо суті справи, розглянутої судом та не містить наведення об`єктивної сторони діяння, кваліфікованого заявником за наведеною статтею КК України, а сам по собі факт винесення судового рішення (наведення в ньому певних обставин чи мотивів), вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді) процесуальної діяльності.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями судді та винесеним ним судовим рішенням по справі (яке набирає законної сили у чітко встановленому законом порядку), без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії) є злочинними, а єдиним органом, уповноваженим здійснення щодо судді дисциплінарного провадження є Вища рада правосуддя (ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 19 липня 2019 року, щодо винесення 18 квітня 2019 року по справі № 589/1019/16-к завідомо неправосудного на думку заявника рішення суддею ОСОБА_4 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1