Справа № 461/3439/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/429/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000401 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Малий Дорошів,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 діб, тобто до 22 липня 2019 року.

На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 00:00 год. до 06:00 год.

На підтримання доводів апеляційної скарги зазначає, що дана ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя не встановив наявності обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризиків та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчий суддя не взяв до уваги, що всупереч вимог ст. 184 КПК України у клопотанні про застосування запобіжного заходу відсутні обов`язкові посилання на докази обґрунтованості підозри, наявність ризиків та обґрунтування неможливості запобігання ризикам при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Також вказує, що жодним доказом не підтверджується сам факт нанесення будь-яких тілесних ушкоджень чи катувань потерпілому, жодного висновку судово-медичної експертизи не долучено.

Також стверджує, що слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки ні слідчим, ні прокурором не було доведено, що вказані під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим ризикам. Звертає увагу на той факт, що тяжкість злочину, на яку посилається слідчий в своєму клопотанні та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, хоча і є необхідною умовою для законності тримання під вартою, але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності тримання під вартою ОСОБА_7 .

Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей. Дружина ОСОБА_7 не має самостійного доходу для забезпечення нормального утримання та проживання її дітей, оскільки не працює, так як здійснює догляд за малолітнім сином.

Зазначає, що з ухвалою слідчого судді в частині невизначення застави категорично не погоджується, оскільки вважає, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено ні факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ні факту погрози застосування насильства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.

23 травня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України: вимагання, тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з застосуванням насильства.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку пред`явлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду грошових купюр від 26.04.2019 року та 11.05.2019 року; протоколом ідентифікації та помічення несправжніх (імітаційних) засобів від 22.05.2019 року; протоколом обшуку від 22.05.2019 року на вул. Івасюка в м. Винники, поблизу ТЦ «АТБ», що за адресою: вул. Івасюка, 2 в м. Винники; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.05.2019 року; речовими доказами, а саме: ватної подушечки, за допомогою якої зроблено змив з пальців та долоні лівої руки ОСОБА_7 , ватної подушечки, за допомогою якої зроблено змив з пальців та долоні правої руки ОСОБА_7 , гумових медичних рукавиць, в яких проводились змиви з долонь та пальців правої і лівої руки ОСОБА_7 , мобільного телефону марки Iphone 6 з ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 , ключем з брелком, на якому є емблема автомобіля «Шкода», та аркушем паперу з рукописним надписом тексту розписки під час особистого обшуку ОСОБА_7 , гумових медичних рукавиць, в яких проводився поверхневий обшук ОСОБА_7 , несправжніх (імітаційних) засобів, які імітують автентичні грошові купюри номіналом по 100 (сто) доларів США в загальній кількості 33 (тридцять три) штуки на загальну суму 3 300 (три тисячі триста) доларів США з ідентичними серійними номерами «HJ 53405509 A», на краях яких виявлено явні сліди світіння жовтого кольору, притаманного для спецхімпрепарату «люмінор», гумових медичних рукавиць, в яких проводився огляд та вилучення імітаційних грошей, аркушу паперу з рукописним надписом з текстом розписки; іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування характеризуючих даних ОСОБА_7 , як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності такі обставини, як те, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває дружина, яка ніде не працює, та двоє малолітніх дітей, що в сукупності давало підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то колегія суддів дійшла висновку, що при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, який вчинено із застосуванням насильства та погрозою його застосування, та колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4