Справа № 309/889/17
Провадження № 1-кп/303/597/19
Номер рядка стат. звіту 11
УХВАЛА
05 серпня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево клопотання прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Потьомкіне Високопільського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
26 липня 2019 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 25 липня 2019 року.
Ухвалою від 26 липня 2019 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав письмове клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. На обґрунтування клопотання зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 14 серпня 2019 року. Ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання прокурора обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, посилаючись на підстави, викладені в письмовому запереченні на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд констатує таке.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що передбачено п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Частина 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
При прийнятті судового рішення, суд враховує вагомість доказів, що підтверджують обвинувачення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та відсутність утриманців; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; наявність судимостей у обвинуваченого та його майновий стан.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким чином, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратив та продовжує існувати.
При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави для задоволення клопотання сторонни захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, застосованого до нього у вигляді тримання під вартою, на цілодобовий домашній арешт.
Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведеного вище ризику, передбаченого п.1 ч. ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, відсутності підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів робить висновок про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України на строк 60 днів по 04 жовтня 2019 року включно. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності.
Суд застосовує таке обмеження права на свободу обвинуваченого ОСОБА_6 виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.
Керуючись: главою 18 КПК України, ст. ст. 314, 371, 372, 379 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів по 04 жовтня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Закарпатської УВП № 9.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено о 10 год. 55 хв. 08 серпня 2019 року в приміщені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Мукачево, вул. Л.Толстого, 13 Закарпатської області.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3