Провадження: № 1-кп/484/183/19
Справа: № 484/96/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року. м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, українки, із загальною середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні малолітньої доньки 2012 року народження, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , за обвинувальним актом раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
02.12.2018 року близько 12:30 год. на території центрального ринку м. Первомайська Миколаївської області по вул. Гагаріна між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на грунті раптово-виниклих неприязних відносин виник конфлікт.
В ході даного конфлікту, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, ОСОБА_3 штовхнула ОСОБА_7 , після чого остання впала на землю на ліву частину тулуба, скориставшись можливістю ОСОБА_3 нанесла близько 5-6 ударів ногами по тулубу та кінцівкам ніг потерпілій ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 через 10-20 хвилин умисно нанесла ОСОБА_7 ще близько 2-3 ударів правою рукою в область правої частини обличчя.
Внаслідок чого у потерпілої ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 673-М від 14.12.2018 року виявлено синець обличчя, два синці правої нижньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Нанесення ОСОБА_9 ударів ОСОБА_7 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, а саме: легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на початку судового розгляду не визнала, а подальшому визнала, пояснила суду, що події, викладені у обвинувальному акті, які виникли між нею та ОСОБА_7 мали місце 02.12.2018 року на території центрального ринку м. Первомайська Миколаївської області по вул. Гагаріна на грунті довготривалих неприязних стосунків.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що 02.12.2018 року близько 12.30 год. вона знаходилась на території центрального ринку м. Первомайська Миколаївської області по вул. Гагаріна та на протязі тривалого часу в неї триває конфлікт з ОСОБА_3 , яка продає речі в торгівельній палатці, яка знаходиться поряд з її палаткою. В цей день в них виник конфлікт та коли ОСОБА_7 знаходилась в палатці, яка належить ОСОБА_10 , ОСОБА_3 підійшла до неї і штовхнула в груди руками, після чого вона впала на землю і коли знаходилась в положенні лежачи на лівій стороні тулубу, ОСОБА_3 нанесла близько 5-6 ударів ногами по тулубу та кінцівкам, після чого їх розборонили. Потім через деякий час ОСОБА_3 знову підійшла до ОСОБА_7 і нанесла близько 2-3 ударів правою рукою в праву частину обличчя.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 02.12.2018 року в період часу з 12.00 по 13.00 год. вона знаходилась на території центрального ринку м. Первомайська Миколаївської області по вул. Гагаріна та була свідком побиття обвинуваченою ОСОБА_3 потерпілої ОСОБА_7 , які підтвердила обставини, які були викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2018 року.
Свідок ОСОБА_12 , пояснила суду, що 02.12.2018 року в період часу з 12.00 по 13.00 год., перебуваючи на території центрального ринку м. Первомайська Миколаївської області по вул. Гагаріна та здійснюючи підприємницьку діяльність у свій торгівельній палатці, почула крики, вийшла з палатки та побачила як обвинувачена наносила удари потерпілій по обличчю в кількості 2-3 ударів, падіння потерпівлої ОСОБА_7 від ударів на землю не бачила. Крім цього додала, що обвинувачена була в стані алкогольного сп`яніння, агресивно поводилась та навіть кидалася на працівників поліції, які прибули на місце події згодом.
Свідок ОСОБА_13 , пояснив суду, що він не бачив як обвинувачена ОСОБА_3 била потерпілу ОСОБА_7 , оскільки його торгівельна палатка знаходиться метрів в п`ятнадцяти від палатки ОСОБА_10 , де продавала речі потерпіла, чув про цю подію від інших підприємців, яка розповідали про це. Також висунув твердження, що всі свідки, які підтверджували факт побиття потерпілої обвинуваченою не могли бачити цю подію, оскільки не були на місці події.
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою на початку судового розгляду у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, її позиція, показання свідка ОСОБА_13 , спростовуються зібраними по справі доказами - показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також письмовими доказами по справі, а саме:
- висновком судово-медичної експертизи № 673-М від 14.12.2018 року встановлено, що у гр. ОСОБА_7 були виявлені: синець обличчя, два синця правої нижньої кінцівки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 02.12.2018 року від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів )і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли. Достовірно встановити кількість нанесених ударів не можливо.Діагноз "Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку" при встановлені ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, так як об`єктивними клінічними даними не підтверджений (а.с.45).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_7 та фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_7 в присутності двох понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показала, як саме ОСОБА_3 спричинила їй тілесні ушкодження (а.с.47-50);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2018 року за участі свідка ОСОБА_11 та фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_11 в присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показала, як саме ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.51-54);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2018 року за участі свідка ОСОБА_10 та фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_10 в присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показала, як саме ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.55-58);
- довідкою Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні від 04.12.2018 року без номеру, згідно якої встановлено діагноз "забій м`яких тканей обличчя, синці правої нижної кінцівки" (а.с. 43).
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини на початку судового засідання у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке побудоване на запереченні своєї вини, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, тим більше в судових дебатах та останньому слові обвинувачена ОСОБА_3 з кваліфікацією злочину та мірою покарання погодилась, що свідчить про визнання вини.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні письмові докази, показання свідків, суд вважає доведеною вину в інкримінованому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч.1 ст.125 КК України, тобто заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинувачених, суд вбачає наступне.
ОСОБА_18 є громадянкою України, в силу статті 89 КК України раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2012 р.н., має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно непрацевлаштована, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимостей.
Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останньою.
Злочин, у вчиненні якого суд вважає обвинувачену ОСОБА_3 винуватою, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочину невеликої тяжкості.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, на утриманні має неповнолітню дитину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання суд враховує визнання обвинуваченою вини у скоєнні злочину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до невеликої тяжкості злочинів, особу винної, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Керуючись ст.65 КК України, з урахуванням викладеного суд вважає, що міра покарання повинна бути обрана в межах санкції ч.1 ст.125 КК Україн обвинуваченій ОСОБА_3 - у вигляді штрафу 510 грн.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особам, які вчинили злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Потерпілою був заявлений цивільний позов по справі про стягнення з обвинуваченої відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих злочином.
В обґрунтування цивільних позовів, потерпіла ОСОБА_7 вказала, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої, їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичного експерта №673-М від 14.12.2018 року. Довідкою Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні від 04.12.2018 року без номеру підтверджено зверння потепілої до медичного закладу, її оглянуто лікарем та встановлено діагноз "забій м`яких тканей обличчя, синці правої нижної кінцівки". Витрати в сумі 79 грн. 45 коп. на лікування та придбання ліків підтверджено квітанціями, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 39). Окрім затрат на лікування ОСОБА_3 , ударяючи в обличчя ОСОБА_7 , попала по планшету PRESTIGIO, по якому остання на той час розмовляла з донькою, який впав на землю і розбився. Вартість планшету складає 4499 грн.
Крім того, потерпіла вказала, що їй також було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача. Так, побиття ОСОБА_3 ОСОБА_7 тривало майже 40 хвилин на очах підприємців центрального ринку, що знаходиться по вул. Гагаріна в м. Первомайську Миколаївської області, що вразило психічний стан потерпілої. Стан її здоров`я погіршувався, а психічна травма, про яку почали розповідати на торгівельному майданчику вразила психіку потерпілої, а тому вона перестала спати, думає лише про викладені нею факти та побиття, та про те, як їй соромно перед людьми, адже за 22 роки роботи на ринку її ніхто не бив та не ображав.
Оскільки ОСОБА_7 не бажає втрачати свою репутацію, завдану моральну шкоду оцінила у 5000 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків визнала частково, а саме в сумі 79,45 грн. В іншій частині позову щодо відшкодування матеріальних збитків в сумі 4499 грн. не визнала, вказавши, що згаданий планшет у потерпілої ОСОБА_7 був розбитий і вона його не чіпала.
Судом було роз`яснено потерпілій ОСОБА_7 право надати на підтвердження своїх доводів оригінали чеків та квитанцій, а також надати докази на підтвердження того, що їй було призначено лікування саме тими медпрепаратами, на придбання яких вона надала копії чеків та квитанцій.
Крім того, відповідно по частини третьої статті 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 надано до суду оригінали чеків та квитанцій, що підтверджують те, що їй було призначено лікування саме тими медпрепаратами, на придбання яких вона надала копії фіскального чеку з аптеки (а.с. 39), однак доказів, що ноутбук, придбаний згідно чеку на придбання ноутбуку від 13.11.2018 року № 1563, був пошкоджений, та розміру збитків не надала.
За такого, суд вважає частково доведеним потерпілою факт матеріальної шкоди, зазначеної в цивільному позові.
У зв`язку із викладеним, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити частково, а саме в розмірі 79,45 грн.
В іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.
Стосовно заявлених потерпілою вимог про відшкодування завданих їм моральної шкоди, то згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Так, потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з відповідачки на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала фізичного болю. Через отримані пошкодження, вони втратила душевний спокій, можливість продовжувати активне життя, підтримувати нормальні контакти з оточуючими. В результаті дій обвинуваченої було нанесено шкоду її честі, гідності та діловій репуатації.
Обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов в частині щодо відшкодування моральних збитків не визнала в повному обсязі.
Суд погоджується з твердженнями потерпілої, що внаслідок вчиненого обвинуваченою злочину і до звернення її до лікарні, остання перенесла фізичні страждання, порушився звичний для неї спосіб життя, плани та суспільні зв`язки, однак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілої, а тому, розмір моральної шкоди слід стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_7 у сумі 2500 грн.
На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілою моральних страждань внаслідок вчиненого злочину, а також відповідає критеріям розумності та справедливості.
В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_19 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації по АДРЕСА_2 , 79 (сімдесят дев`ять) гривень 45 коп. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: