Провадження №1-кс/463/5491/19
У Х В А Л А

11 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене з прокурором відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область прокуратури Львівської області про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227 (інформаційна довідка №192163311 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), який зареєстровано на праві приватної власності на ОСОБА_3 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ТУ ДБР, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході проведення досудового слідства встановлено, що державний виконавець Жовківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області зловживаючи своїм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди в інтересах фізичної особи всупереч інтересам служби виставив на прилюдні торги будинок №14 по вул. Миру у м. Жовква, де було зареєстровано троє малолітніх дітей, внаслідок чого його було реалізовано, чим спричинено тяжкі насліди. В межах кримінального провадження вказаний об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом і тому, просить з метою його збереження просить накласти арешт.

В судове засідання слідчий не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині клопотання просить слухати справу у його відсутності. В силу вимог ч.1 ст. 172 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт не є тимчасово вилученим, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна вважаю за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

За правилами п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, згідно його постанови від 10.12.2019р. визнано речовим доказом.

Таким чином, Враховуючи вищенаведені обставини та очевидну необхідність в арешті вищепереліченого майна, як речових доказів у кримінальному провадженні, з метою унеможливлення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування, вважаю, що клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львова ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0001167 від 31.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України арешт на майно, а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227 (інформаційна довідка №192163311 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), який зареєстровано на праві приватної власності на ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1