Справа №560/294/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання заступника начальника СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 286 Кримінального кодексу України:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варковичі, Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 05 січня 2018 року, приблизно о 22 год. 20 хв., у темну пору доби, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по асфальтобетонному сухому покритті вулиці Воробинська, що в м. Дубровиця Рівненської області, зі сторони центру вказаного населеного пункту у напрямку АЗС "Авіас", що розташована на тій же вулиці, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч до кафе "Галант" по вищевказаній вулиці, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, в порушення вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, перед виїздом на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, і що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для повороту відстані, не надав переваги у русі зустрічному транспортному засобу, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом Viper НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та з пасажиром на задньому сидінні ОСОБА_9 які рухались у зустрічному напрямку та не мали технічної можливості уникнути зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Viper V110 A, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Крім того, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та перед поворотом ліворуч повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобом, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали. У ході здійснення досудового розслідування, 15 липня 2019 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 276, частини 1 статті 278 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Варковичі, Дубенського району Рівненської області та жителю АДРЕСА_1 , не працюючому, раніше судимому, громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, у спосіб передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду відеозапису від 20 січня 2018 року; протоколом огляду місця події від 03 лютого 2018 року; висновками судових експертиз; протоколами допиту свідків; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 07 травня 2018 року, 12 лютого 2019 року, 15 травня 2019 року та ін..

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив невеликої тяжкості злочин, який відповідно до санкції частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років або арештом строком до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечили проти клопотання та просили суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000026, стосовно ОСОБА_7 внесено відомості про вчинення останнім злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

15 липня 2019 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України", наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в пунктах 111, 112 Рішення ЄСПЛ "Белеветський проти Росії" - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням пункту 4 статті 5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Кобець проти України" зазначив, що "суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Відповідно до вимог частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В порушення вищевказаного, у клопотанні старшого слідчого, погодженого із прокурором, наведено лише мету застосування запобіжного заходу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_7 це вже робив, після оголошення йому повідомлення про підозру, незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як зазначено в пункті 143 Рішення ЄСПЛ "Бойченко проти Молдови" одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи "Беччієв проти Молдови" та "Сарбан проти Молдови").

ЄСПЛ визнає, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути: фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду; показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання, підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо; фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії, направлені на знищення доказів, підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи те, що слідчим та прокурором не було доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає необхідним, на підставі положень частини 2 статті 194 КПК України, відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 286 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2019 року.

Слідчий суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1