Ухвала
Іменем України

26 листопада 2019 року
м. Київ

Справа № 274/1321/17
Провадження № 51-5066ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року щодо нього,

встановив:
Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати усіма транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено цивільний позов та питання щодо процесуальних витрат.
Ухвалою від 13 травня 2019 року виправлено описку у вироку від 25 квітня 2019 року - звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що 02.02.2017 року, близько 12 год 30 хв, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вул. Садової в

м. Бердичеві, в напрямку вул. Б. Хмельницького, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, вул. Садової та вул. Героїв України, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» Правил дорожнього руху України, знаходячись на другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю «Renault Master» реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччина « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_5 , що рухався по проїзній частині вул. Героїв України (головній дорозі) в напрямку вул. Медичної, внаслідок чого на перехресті вказаних доріг здійснив зіткнення із даним автомобілем. В результаті даної дорожньої транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Master» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я. Порушенням водієм ОСОБА_4 вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2019 року - без змін.
У касаційній скарзі засудженим, викладено вимогу про скасування вказаних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, з посиланням на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування вказує, що:
- судами не було досліджено речові докази автомобілі, які були учасниками ДТП, про огляд яких було заявлено клопотання стороною захисту,
- суди вийшли за межі обвинувального акту, оскільки мали місце дві ДТП: перша - зіткнення автомобілів, друга - зіткнення автомобіля «Renault Master» зі стіною будинку, проте в обвинувальному акті друге зіткнення не інкримінується,
- вважає висновки судово-медичної експертизи № 380 від 27 лютого 2017 року недопустимим доказом, оскільки така експертиза проводилась із дослідженням доказів наданих потерпілою.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.
За приписами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Доводи касаційної скарги щодо не дослідження судами речових доказів автомобілів, які були учасниками ДТП, та виходу судами за межі обвинувального акту стосуються неповноти судового розгляду та заперечення фактичних обставин справи, а тому не є предметом касаційного розгляду.
Вказані доводи були предметом перевірки апеляційного суду та обґрунтовано відхилені судом з наведенням відповідних мотивів, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
За встановлених судом фактичних обставин, дії засудженого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.
В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання свідка ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , дані протоколу огляду місця події від 02 лютого 2017 року, файл із зображенням, який міститься на карті пам`яті та відповідає відеозапису встановленому під вітровим склом автомобіля під керуванням засудженого, протоколами проведення слідчих експериментів від 13 березня 2017 року за участю потерпілої та свідка ОСОБА_5 , висновок судово-медичної експертизи № 380 від 27.02.2017, висновки судово-автотехнічних експертиз № 3/113 від 02 березня 2017 року, №165/17-25 від 21 березня 2017 року та 894/17-25 від 10 липня 2018 року.
Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.
Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов вмотивованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено.
Вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі захисника доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого, в тому числі стосовно виходу за межі обвинувального акту, недопустимості доказів, які є аналогічними за своїм змістом доводам касаційної скарги засудженого та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду щодо визнання допустимими доказами висновку експерта № 380 від 27 лютого 2017 року та документів, які досліджувалися судово-медичною експертизою і стали підставою для визначення у ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у тому числі протокол ультразвукового дослідження діагностичного центру РАМ

м. Хмельницький, оскільки такі документи були надані добровільно потерпілою, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 100 КПК України, яка передбачає можливість отримання в такий спосіб речових доказів.
З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги засудженого в цій частині є неспроможними.
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляції захисника ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а тому суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року щодо нього.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3