ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/8279/19 (пр. № 1-кп/201/902/2019), відомості про яке 03 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001661, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, незаміжньої, раніше не судимої відповідно до ст. 89 КК України, не працюючої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 02 липня 2019 року приблизно о 10.00 годині, перебувала за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , куди з підробітку прийшов її співмешканець ОСОБА_5 , у якого обвинувачена ОСОБА_4 побачила зароблені ним грошові кошти в сумі 500 гривень. В свою чергу, обвинувачена ОСОБА_4 , побачивши грошові кошти ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), визначила їх як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих і самого потерпілого, який в цей час ліг спати, вчинюючи кримінальне правопорушення повторно, відкрила кишеню штанів ОСОБА_5 та взяла з неї грошові кошти в сумі 500 гривень, після чого, заховала їх у карман, одягнених на ній штанів, та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла. Так, обвинувачена ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 500 гривень, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладеного у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченої у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченої ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вину визнала у повному обсязі і щиро розкаялася у скоєному, в той же час, не працевлаштована і не має не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують її покарання і відсутності таких, що його обтяжує, а отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченій іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1