Номер провадження: 11-сс/813/945/19
Номер справи місцевого суду: 523/8310/19 1-кс/523/2815/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван р. Вірменії, вірменина, громадянина Вірменії, з вищою освітою, зі слів працюючого неофіційно приватним перевізником, перебуваю чого у цивільному шлюбі, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001883 від 24.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання з 25.05.2019 року до 23.07.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в тому, що він та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 23.05.2019 року, приблизно о 23:40 годин, за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим слідством особами, відповідно заздалегідь розробленого плану, діючи навмисно з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №289, розташованому по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі, застосувавши фізичне насилля до ОСОБА_13 , яке виразилося у нанесенні ударів по голові та тулубу, протиправно змусили останнього проти його волі сісти до автомобілю марки «ВАЗ 2101», закривши йому обличчя футболкою з метою дезорієнтування в просторі, після чого вивезли потерпілого до невстановленого в ході слідства місця, де застосовуючи фізичне насилля, яке виразилося у нанесенні багато чисельних ударів по різним частинам тіла, вимагали передати їм грошові кошти в розмірі 4500 доларів США. В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 з невстановленими досудовим слідством особами, знову примусово заштовхали ОСОБА_13 до вищевказаного автомобілю, прибувши до будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_14 та де їх очікувала ОСОБА_12 , помістили потерпілого до підготовленого нежитлового приміщення підвалу зазначеного будинку, та зв`язавши йому руки та ноги липкою стрічкою, незаконно утримували в неволі до моменту визволення ОСОБА_13 співпрацівниками поліції, тобто 24.05.2019р. 20:40 годин.
Крім того, 24.05.2019 року, приблизно о 1:00 годині, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 разом з невстановленими досудовим слідством особами, за попередньою змовою відповідно розробленого плану, діючи навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном спрямований на напад, прибули до квартири АДРЕСА_3 , та застосувавши насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_13 багато чисельних ударів в область голови та різним частинам тіла, тим самим спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, яке заподіяло внутрішньочеревну кровотечу, заволоділи майном, належного ОСОБА_13 , а саме ноутбуком «Асер», після чого з місця скоєння злочину втекли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1100 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання або запобіжний захід у вигляді застави, та визначити розмір застави 153 680 грн. Так, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права України, а саме в ухвалі не визначені відомості, передбачені п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, порушені вимоги ст. ст. 194, 178 КПК України та висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. Захисник зазначає, що слідчий суддя не виклав обставини, на підставі яких він дійшов до висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та якими доказами це підтверджується, а органами досудового слідства та судом не встановлено і не зазначено в ухвалі які докази підтверджують, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, знищувати, сховати докази, та вчиняти інші дії, передбачені ст. 177 КПК України під час проведення досудового слідства. Крім того, захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що не має мети уникати від суду та органів досудового слідства, а навпаки готовий допомогти встановити істину у справі, жодного тиску на свідків і потерпілого здійснювати не збирається. Так як він в цьому не зацікавлений, а також не має мети переховуватись від органів досудового розслідування та суду та не буде вчиняти інше кримінальне правопорушення. Також, захисник вказує, що в ухвалі слідчого судді не зазначено якими доказами підтверджується, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, а також в матеріалах провадження відсутні докази того, що саме підозрюваний ОСОБА_8 застосував насильницькі дії до потерпілого. Захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, де проживає зі своєю цивільною дружиною та де позитивно характеризується, а власник будинку надає згоду на реєстрацію ОСОБА_8 за місцем його мешкання. Також, захисник вказує, що в ухвалі слідчого судді не вказано до якого часу дійсна ухвала щодо перебування під вартою ОСОБА_8 , оскільки в ухвалі не зазначений час.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 4 ст. 187 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 та проведеним впізнанням особи за фотознімками; довідка ОСОБА_13 з КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; протокол допиту свідка ОСОБА_16 та проведення впізнання за фотознімками; протоколами обшуку.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозриОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочинів, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, їх специфіку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, суспільну небезпеку вчиненого та особу підозрюваного, який на території України проживає з 1993 року без документів, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 є громадянином Вірменії, не має місця реєстрації, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, що також свідчить про можливе переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині не визначення розміру застави, з огляду на таке.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Слідчим суддею враховано, особа підозрюваного, дані щодо його поведінки під час та після вчинення інкримінованих злочинів, обставини кримінальних правопорушень, які вчиненні із застосуванням насильства до потерпілого, а також враховані умисні, протиправні дії вчинені суспільно небезпечним способом та які могли призвести до настання тяжких наслідків.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК, врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан.

Твердження захисника, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, де позитивно характеризується і проживає зі своєю цивільною дружиною, а власник будинку надає згоду на реєстрацію ОСОБА_8 за місцем його мешкання, не можуть бути прийняті апеляційним судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки слідчий суддя врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується.
Також, є неспроможними твердження захисника про те, що в ухвалі слідчого судді не вказано до якого часу дійсна ухвала щодо перебування під вартою ОСОБА_8 , з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України визначив дату закінчення її дії, а діючий КПК України не містить норми, яка б зобов`язувала слідчого суддю визначати час дії ухвали.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001883 від 24.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4