Справа № 202/5558/19
Провадження № 1-кс/202/8761/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
15 серпня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000625 від 13.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання, із подальшим зберіганням його на території майданчику тимчасового утримання транспортного засобу ГУНП, що за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 105.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 12.08.2019 року водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 2106" реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впорався з керуванням транспортним засобом та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з задньою частиною напівпричепа Kogel реєстраційний номер НОМЕР_2 , з тягачем (ДАФ) реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля "ВАЗ 2106" ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місті пригоди.

12 серпня 2019 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "ВАЗ 2106" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, було вилучено, визнано речовим доказом та поміщено для зберігання на територію майданчика тимчасового утримання транспортного засобу ГУНП, що за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 105.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 , яка мешкає: АДРЕСА_1 .
Слідчий вказує, що з метою запобігання приховування або знищення речового доказу - автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу, виникла необхідність в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 13.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за №0000625.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 13 серпня 2019 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу. В той же час власник вказаного транспортного засобу може бути заінтересована в результатах кримінального провадження.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна є тимчасовим заходом.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_5 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Щодо вимоги слідчого про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1