Справа № 206/3034/19
Провадження № 1-кп/206/259/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2019 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000447 від 25.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 19.04.2019 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, знаходився на платформі залізничної станції «Ігрень», розташованої в 120 метрах від буд.9 по вул.Косогірній в Самарському районі м.Дніпро, у компанії раніше знайомих йому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з якими останній збирався спільно доїхати до залізничної станції «Чаплине».

В той час, знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 побачив в руках ОСОБА_5 мобільний телефон марки «GeneralMobile GM 8 Go», у зв`язку з чим у нього раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, вчинений шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_3 , використовуючи дружні стосунки з потерпілою ОСОБА_5 , із корисних мотивів ввів останню в оману та під приводом необхідності здійснення дзвінка,за згодою потерпілої, взяв мобільний телефон «General Mobile GM 8 Go», пообіцявши повернути його після закінчення дзвінка.
В подальшому, ОСОБА_3 , знаходячись у полі зору потерпілої, дочекавшись прибуття електропоїзду, не ввійшов у вагон тапокинув місце злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1832/ 19 від 29.05.2019, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 2309 грн. 30 коп.

В судовому засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду показав, що 19 квітня 2019 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, знаходився на платформі залізничної станції "Ігрень", яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Косогірна, у компанії своїх знайомих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з якими збирався разом доїхати до станції "Чаплине". В руках ОСОБА_5 побачив мобільний телефон, та попросив останню дати йому телефон, щоб подзвонити, пообіцявши повернути його після розмови. Дочекавшись прибуття електропоїзду, не зайшов у вагон та втік. В подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Завдану шкоду відшкодував в повному обсязі.

Окрім, того обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається. Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та суду показала, що 19.04.2019 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, вона разом зі своїми знайомими ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувала за адресою: м.Дніпро, вул.Косогірна, на платформі залізничної станції "Ігрень". В цей час, до неї підійшов ОСОБА_3 та попросив в неї мобільний телефон, щоб зателефонувати по своїх справах. Після того, як вона передала йому свій мобільний телефон за проханням останнього, в цей час під`їхав електропоїзд, однак обвинувачений не ввійшов у вагон, а втік. Шкода відшкодована в повному обсязі.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду.

Суд, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Суд оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 та ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликого ступеню тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 40-41), завданe кримінальним правопорушенням шкодe відшкодував в повному обсязі згідно розписки потерпілої ОСОБА_5 від 13.06.2019 року, за місцем мешкання характеризується позитивно (т. 1 а.п. 39),а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50,65,66,67, 75, 76 КПК України, ст.ст. 100,124, 342-380 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_8 (свідоцтво №1886 від 09 червня 2017 року) за проведення судово-товарознавчої експертизи від 29.05.2019 під №1832/19 у розмірі 300,00 гривень (т. 1 а.п.33-34).
Речові докази: мобільний телефон марки «GeneralMobile GM 8 Go», який відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.05.2019 визнаний речовим доказом (т.1 а.п.26), переданий на відповідальне зберігання відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_5 (т.1 а.п.27) - повернути власнику ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1