490/9122/19 18.11.2019
н/п 1-кс/490/7494/2019
Справа № 490/9122/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000557 внесеного до ЄРДР 04.10.2019 підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, працюючого адміністратором бар "ЭГО" ТОВ "ЮНА", зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
14 листопада 2019 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим заступником прокурора Миколаївської області ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0000557, відомості про яке 04.10.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, пояснення підозрюваного та його захисника, які вважали клопотання прокурора необґрунтованим, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.
З клопотання та наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливими намірами спрямованими на протиправне заволодіння чужим майном, вирішили вимагати грошові кошти за неіснуючий борг у потерпілого ОСОБА_10 .
Так, 03.10.2019 ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території АЗС «ОККО», що розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, 115, близько о 14 год. 45 хв. зустріли ОСОБА_10 , який прибув на автомобілі марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, та в подальшому усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, шляхом застосування до ОСОБА_10 психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також демонструючи вогнепальну зброю, в грубій формі почали вимагати у останнього грошові кошти у сумі 8000 доларів США. Після чого, сіли у автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , та попрямували у бік міста Миколаєва.
Прибувши до міста Миколаєва, на автостоянку, що розташована в районі будинку №41 по вулиці Адміральській, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою, переслідуючи мету незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами, шляхом вимагання у потерпілого ОСОБА_10 , надали вказівку останньому передати ключі від свого автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , та повідомили, що автомобіль буде повернуто лише за умови передачі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 8000 доларів США.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою, для реалізації свого злочинного умислу направленого на протиправне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , вирішили залучити до злочинної діяльності ОСОБА_11 та запропонували йому взяти участь у заволодінні майном ОСОБА_10 .
23.10.2019 ОСОБА_11 , діючи відповідно до досягнутої раніше домовленості з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, зателефонував ОСОБА_10 , якому повідомив, що ключі від його автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , він залишив в кафе «Каспій», що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14б, куди, в подальшому, ОСОБА_10 направився та забрав ключі від свого автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 .
Того ж дня, близько о 16 год. 25 хв. ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_10 та призначив зустріч за адресою: АДРЕСА_2 .
23.10.2019 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , на автомобілі марки «INFINITI» д/н НОМЕР_2 , який перебуває у особистому користуванні ОСОБА_11 , вирушили до кафе «Каспій», що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14б.
Під час руху ОСОБА_11 , діючи відповідно до досягнутої раніше домовленості з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та реалізуючи злочинний намір, з метою незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 його боїться, молодший від нього за віком, фізично слабший та в силу психофізіологічного розвитку не здатний до особистої оборони, своїми активними діями, що полягали у висловленні погроз, а також прямих погроз позбавлення ОСОБА_10 життя, свідомо викликав у останнього стійке відчуття страху за своє життя.
Прибувши до вказаного кафе ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_10 зустрілися із ОСОБА_8 , де о 19 год. 30 хв. ОСОБА_10 на виконання незаконних вимог ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, за повернення автомобіля та не існуючого боргу.
Таким чином ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , своїми умисними протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5000 доларів США (відповідно до курсу Національного банку України, вартість 100 доларів США станом на 23.10.2019 року становить 2490 грн.) в еквіваленті на національну валюту 120 450 гривень.
За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та вбивства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, про що 13.11.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру.
З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів доходить висновку про причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, виходячи з наступного.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, заява від ОСОБА_10 ; протокол допиту ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протокол перегляду відеозапису за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протокол огляду предмета за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протокол додаткового допиту ОСОБА_10 ; відповідь на доручення №5600/24-2019 від 07.10.2019; інші зібрані у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності, свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_9 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Проте, слідчий суддя не вбачає належних та достатніх доказів на підтвердження існування ризику можливого переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду оскільки сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії", відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19.10.1973 р.), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.
Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено і не доведено, суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.
Разом із цим, прокурором під час судового засідання не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, працює адміністратором бар "ЭГО" ТОВ "ЮНА", має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявних ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Будь-яких виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурором не наведено.
Доводи захисника щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність вважаю передчасними.
Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14 січня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися у період доби з 20 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. з 00 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;
- утримуватися від спілкування особисто або через інших осіб із підозрюваними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та потерпілим ОСОБА_10 у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1