Номер провадження: 11-сс/813/1601/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на увалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року із визначенням застави у розмірі тринадцяти тисяч прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 24 973 000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі).

Строк дії ухвали визначений до 08.11.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на такі обставини:

-оскаржена ухвала є необґрунтованою;

-ризики не доведені;

-підозра необґрунтована;

-слідчий суддя не врахував всі дані про особу підозрюваного, а саме той факт, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має місце проживання, двох малолітніх дітей;

-неможливість застосування менш тяжкого запобіжного заходу не була доведена стороною обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник і підозрюваний підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор і представник потерпілого заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину при таких обставинах.

01.09.2019 року приблизно о 01 год. 50 хв. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ще однією невстановленою особою, діючи за попередньою змовою, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів відповідно до заздалегідь спланованих дій, розділивши при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, під`їхали на автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, державний номерний знак Республіки Польщі « НОМЕР_1 », використовуючи при цьому з метою конспірації своїх злочинних дій державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа, до будинку АДРЕСА_1 . При цьому заздалегідь визначивши предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , та яка належить громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, яке надало б їм змогу здійснити проникнення до чужого житла.

Так, ОСОБА_9 з метою перевірки та обходу території, направився до вищезазначеної квартири першим, де впевнився, що їх спільному злочинному умислу нічого не заважає, про що сповістив іншим співучасникам.

Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, за допомогою яких, останні, проникли до квартири АДРЕСА_3 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому металопластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.

Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_12 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.

Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , близько 03 год. 50 хв., залишили місце вчинення злочину на вищезазначеному автомобілі марки «OpelAstra», серебристого кольору, д/н НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно необґрунтованості підозри, апеляційний суд вважає, що такі доводи не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Мотивуючи обґрунтованість підозриОСОБА_9 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 визнає факт проникнення в квартиру потерпілого разом з ОСОБА_11 , інсціонування крадіжки шляхом пошкодження вікна та вилучення з вказаної квартири декількох сумок, вміст яких йому був невідомий.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра ОСОБА_9 є обґрунтованою.

Злочин, передбачений ч.5 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, не має реєстрації в м. Одесі, а також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 разі визнання його винуватим.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим.

Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді відносно наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема можливості спілкування з невстановленою особою, яка є співучасником інкримінованого злочину.

Що стосується доводів захисника відносно того, що не є зрозумілим звідки у потерпілого така сума коштів, апеляційний суд звертає увагу на те, що відомості про походження вказаних коштів містяться в наданих апеляційному суду матеріалах, і підтверджуються податковими деклараціями потерпілого, як платника податку, розписою про отримання потерпілим грошей в борг, а також рішенням Київського районного суду м. Одеси, від 19.09.2019 року (№ 520/11879/19) про стягнення з потерпілого не повернутої ним частини суми боргу.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення злочину та відомості про особу підозрюваного, вмотивовано та обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання, врахував також положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту відносно наявності у підозрюваного соціальних зв`язків, зокрема той факт, що підозрюваний має двох малолітніх дітей, апеляційний суд приймає до уваги, разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявність соціальних зв`язків не спростовує викладені в оскарженій ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на цій стадії досудового розслідування підозра та наявність ризиків не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно недопустимості доказів, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу. Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення

Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Що стосується доводів захисника відносно того, що розмір застави не відповідає майновому стану сім`ї підозрюваного апеляційний суд приймає до уваги розмір завданої матеріальної шкоди і звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Більш того, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, визначена в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4