У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000002 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
( в режимі відеоконференції з приміщення
Южноукраїнського міського суду)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Постановлено строк відбування покарання рахувати з 13 серпня 2019 року. Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вважає, що з урахуванням характеристик та обставин справи суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання в межах санкції статті, а саме покарання у виді громадських робіт.

Вказує, що судом в порушення ч.3 ст.349 КПК України було оглянуто протокол огляду місця події від 03.01.2019 року.

Зазначає, що судом допущенні істотні порушення вимог КПК України, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Звертає увагу, що судом в порушення вимог закону не був проголошений вирок. Так в судовому засіданні 16 серпня 2019 року об 11 годині 44 хвилини суд видалився до нарадчої кімнати про що було оголошено учасникам провадження, але 16.08.2019 року вирок не був оголошений, в матеріалах провадження наявна довідка секретаря судових засідань, про те що у зв`язку з неявкою учасників процесу 16.08.2019 року о 12 годині 45 хвилин вирок був оголошений за відсутності учасників судового провадження, що не відповідає дійсності. Крім того, вказаний вирок у комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» датований 17 серпням 2019 року о 12 годині 00 хв., вказане підтверджує факт направлення вироку до ЄДРСР саме 17 серпня 2019 року.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що на початку літа 2017 року, більш точної дати і часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на території належного ОСОБА_8 домоволодіння АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до господарського приміщення, що розташоване на території вказаного домоволодіння, звідки, скориставшись відсутністю власника, керуючись корисливими мотивами і метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, таємно викрав алюмінієвий бідон вагою 7 кг вартістю 175 грн. 00 коп. з електричним теном вартістю 72 грн. 00 коп., розпорядившись викраденим на власний розсуд і спричинивши тим самим ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 247 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання суд врахував, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в Арбузинському районному секторі філії ДУ Центр пробації в Миколаївській області не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце реєстрації, проживає не за місцем реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, не має батьків, а так само і неповнолітніх і непрацездатних осіб на утриманні, посередньо характеризується за місцем проживання. Обставин, що пом`якшують чи то обтяжують покарання, згідно із ст. 67 КК України, суд не встановив. Врахував, що у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілій. Більш того, ОСОБА_6 перебував в розшуку вже після направлення обвинувального акта до суду. З метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, вважав необхідним призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється. За такого, вирок суду першої інстанції в цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Арбузинському районному секторі філії ДУ Центр пробації в Миколаївській області не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце реєстрації, проживає не за місцем реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не має батьків, а так само і неповнолітніх і непрацездатних осіб на утриманні. Обставин, що пом`якшують чи то обтяжують покарання, згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілій, більш того, перебував в розшуку вже після направлення обвинувального акта до суду. Врахувавши фактичні обставини вчиненого злочину, відомості, що характеризують особу ОСОБА_6 , а саме те, що він веде антигромадський спосіб життя, злочин вчинив на ґрунті пияцтва, його поведінку після вчинення злочину, не відшкодував збитки потерпілій, ухилявся від явки до суду, в зв`язку з чим був оголошений у розшук, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена в ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є занадто суворим, апеляційний суд не вбачає.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання.

Посилання захисника на те що, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та постановлені вироку були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону є неприйнятними. Проголошений вироку за відсутності учасників судового провадження, які не з`явились до суду, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не є безумовною підставою для скасування вироку.

Що стосується допущеного, на думку апелянта порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України, то ці доводи також не є слушними. Оскільки, дослідження доказів у справі, а саме протоколу огляду місця події від 03.01.2019 року не суперечить вимогам ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що з наведених нею обставин, підстави для зміни чи скасування даного судового рішення відсутні. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в скарзі захисника не наведено підстав для призначення нового розгляду, які визначені ст. 412, 415 КПК України.

За такого, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 е підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: