Справа № 489/2301/14-к
Номер провадження 1-кп/489/7/19
У Х В А Л А
20 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котлярово, Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, судимого: 04.08.2003 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 01.04.2004 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.08.2008 р. по відбуттю покарання; 10.03.2009 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 05.09.2012 р. по відбуттю покарання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.150-1 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою суду від 23.10.2018 р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалою суду від 23.09.2019 р. строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено до 21.11.2019 р. включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в зв`язку з тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшилися, а захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу, за наслідками розгляду якого скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи, вказане питання, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає недоцільним продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Суд приходить до такого висновку, оцінивши в сукупності відповідно до вимог ст.178 КПК України, обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, відсутності постійного місця роботи, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, його репутацію, характеристику, наявність постійного місця проживання, певних соціальних зв`язків, стан здоров`я, а також тривалість тримання під вартою, що суттєво зменшує ризик переховування обвинуваченого від суду, на підставі якого було застосовано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважає не доведеним, оскільки обставини існування такого ризику у клопотанні та у судовому засіданні прокурором не доведені.

Cуд враховує, що тримання обвинуваченого під вартою не можна обумовлювати лише минулим обвинуваченого, до застосування до нього запобіжного заходу, що з урахуванням досліджених судом і інших обставин, щодо особи обвинуваченого, наявності постійного місця проживання, певних соціальних зв`язків, стан здоров`я, тривалість тримання його під вартою у вказаному кримінальному провадженні, настільки зменшує вірогідність виникнення зазначеного ризику, що не дає підстав вважати його значним на момент прийняття рішення щодо запобіжного заходу.

Також, відповідно до рішення Європейського суду "Адам`як проти Польщі" від 19.12.2006 р., доводи щодо наявності ризиків та тяжкість злочину можуть бути достатніми для виправдання позбавлення волі, на початку цих доводів. Однак, з плином часу вони неминуче втрачають свою ревалентність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення волі, може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку має бути прийнято судом до уваги з врахуванням тривалого тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вказане висновки Європейського суду з прав людини та вимоги ч.3 ст.194 КПК України, щодо рішення суду у разі висновку про недоведеність обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає необхідним відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, змінити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з забороною залишати житло цілодобово та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.4 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.331, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, на строк 2 місяці, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти прокурора і суд про зміну місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі наявності, свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну,

у разі невиконання яких, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк закінчення дії ухвали 20.01.2020 р.

Ухвалу направити на виконання до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, для постановки обвинуваченого на облік, про що негайно повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена через місцевий суд, шляхом подачі в 7-денний строк з дня її проголошення, апеляційної скарги, на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Головуючий: