Провадження № 11-кп/4820/259/19
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальні провадження внесені до ЄРДР за №0007265 від 10.11.2018 року та № 0007363 від 14.11.2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 19.07.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.190 КК України до сплати штрафу в розмірі 510 грн.;
- 16.04.2018 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України.

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 16.04.2018 року (яка становить 1 рік 6 місяців позбавлення волі), призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту затримання - 22 листопада 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.
Вирішено долю речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду, 08 листопада 2018 року, близько 17 години 30 хв., ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав з належного ТОВ "Руш" магазину "Єва" (1802), що по вул. Кам`янецькій, 17, у м. Хмельницькому, жіночу парфумовану воду марки "Труссарді 1911 Донна", ємністю 30 мл., спричинивши ТОВ "Руш" матеріальну шкоду в розмірі 502,77 грн.
Крім цього, 13 листопада 2018 року, близько 18 год.45 хв., ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, відкрито викрав з належного "ТзОВ "Торговий дім "Аванта" магазину "Колібріс", що на вул. Подільській, 65, у м.Хмельницькому, чотири плитки шоколаду "Milka" зі шматочками печива "Oreo", вартістю 79,99 грн. за одиницю, спричинивши "ТзОВ "Торговий дім "Аванта" матеріальну шкоду на загальну суму 319,96 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити, в частині призначення покарання і правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити більш м`яке покарання. Вважає, що вирок суду занадто суворий, який не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого. Крім того, судом, під час призначення йому покарання, не було враховано того, що він є особою молодого віку, сиротою, виховувався в школі-інтернаті, матеріальна шкода відшкодована, претензії зі сторони потерпілих відсутні. Крім того, ст. 186 КК України передбачає відкрите викрадення чужого майна, однак свідків відкритого викрадення немає, тому вважає, що дії ОСОБА_7 , по другому епізоду, в супермаркеті «Колібріс», слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченому ОСОБА_7 , не оспорює фактичні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та кваліфікацію дій за цим обвинуваченням, тому колегією суддів, в цій частині, вирок суду не переглядається.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, про його невинуватість у вчиненні грабежу не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав вину і не заперечував викрадення 4 плиток шоколаду "Мілка" з магазину "Колібріс", проте, вказував, що зробив це таємно, і, виходячи з магазину, не тікав, а його ніхто не наздоганяв. Бачив ОСОБА_10 , який "метушився", але не усвідомлював, що це охоронець, який його наздоганяє.
За показаннями представника потерпілого ОСОБА_10 , 13.11.2018 року, він перебуваючи на робочому місці в магазині "Колібріс", помітив через систему відеоспостереження як ОСОБА_7 сховав під куртку шоколадки "Мілка" і намагався покинути магазин. Коли почав наздоганяти його, то останній, при виході з тамбурного приміщення оглянувся на нього і пішов далі. Вийшовши на вулицю побачив ОСОБА_7 , йшов до зупинки громадського транспорту, він крикнув йому «стій», але той обернувся, махнув йому рукою, і реагуючи на його дії, змінив напрямок руху, на протилежний, та перебігши проїжджу частину вул. Подільської, на червоний сигнал, світлофора, зник.
Свідок ОСОБА_11 , підтвердив, що 13.11.2018 року бачив як ОСОБА_10 , вибігаючи з магазину "Колібріс", когось доганяв.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними:
З даних інвентарного опису №3 товарно-матеріальних цінностей супермаркету "Колібріс" від 13.11.2018 слідує, що вартість однієї шоколадки "Milka" зі шматочками печива "Oreo" становить 79,99 грн.

З переглянутих відеозаписів з камер спостережень супермаркету "Колібріс" встановлено факт викрадення ОСОБА_7 чотирьох плиток шоколаду, а також те, що при виході з магазину, а саме з тамбурного приміщення, він бачив ОСОБА_10 , який кинувся за ним навздогін.
Причетність ОСОБА_7 до вчинення цього злочину підтверджується речовими доказом DVD-R диском, з відеофайлами з камери спостереження за 13.11.2018 року в період часу з 18:40 по 19:00 супермаркету «Колібріс», накладною № 54055/52141 від 13.11.2018 року, наказом про переведення на іншу роботу №144/К п. 12 від 01.08.2018 року та Інвентаризаційним описом № 3 товарно-матеріальних цінностей 13.11.2018 року.
При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 , під час судового розгляду, не встановлено.

Вказані докази є послідовними, узгоджуються між собою, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають сумнівів у їх правдивості.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), повторно.

Суд дав належну оцінку твердженням ОСОБА_7 та його захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 відкритого викрадення чужого майна, з огляду на те, що він вважав, що вчиняє цей злочин таємно, у зв`язку з цим, такі їх твердження обґрунтовано визнано безпідставними.

Підстав не вірити показанням представника супермаркету «Колібріс» ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 , заволодівши плитками шоколаду, бачив, як той його наздоганяє, не зважаючи на це продовжив заволодіння майном, колегія суддів не вбачає, оскільки вони підтверджуються відеозаписом з камер спостереження та показаннями свідка ОСОБА_11 , і вказують на те, що дії обвинуваченого розпочаті, як крадіжка, а продовжені, як грабіж.

Покарання за злочини, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_7 призначено у відповідності до положень ст.ст.65,69,70,71 КК України та у межах санкцій ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи таке покарання, судом враховані фактичні обставини справи, особа обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а

також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини проти власності, вчинив тяжкий та середньої тяжкості злочин, під час іспитового строку не відбувши покарання за попереднім вироком, непрацевлаштований, негативну характеристику, що дало суду підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, судом враховано і обставини, які пом`якшують покарання, а саме молодий вік обвинуваченого, те, що він виховувався без батьківського піклування, на даний час є сиротою, мізерну вартість викраденого майна за епізодом грабежу, відсутність претензій у потерпілого.
А відтак, при призначенні покарання всі пом`якшуючі обставини були враховані та призначено покарання відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини 2 статті 186 КК України, а тому доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.
Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3