ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2906/19 Справа № 214/5650/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
захисника(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004402 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, п.п. 4,6 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт було відмовлено. Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 , строком на два місяці, тобто до 27 жовтня 2019 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, які судом не допитані, знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати свою злочинну діяльність, оскільки злочини, у вчинені яких він обвинувачується, є особливо тяжкими, тому більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року скасувати. Змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд 27.08.2019 року продовжив тримання під вартою до 27.10.2019 року включно, тобто на 61 день, чим порушив п. 1 ст. 197 КПК України, оскільки ухвала слідчого судді не повинна перевищувати 60 діб.
Вважає, що прокурор не надав до суду дійсні підтвердження існування вказаних у клопотанні ризиків, а клопотання про продовження строку тримання під вартою у письмовому вигляді прокурором стороні захисту та обвинуваченому не надавалось, що не відповідає засадам верховенства права.
Звертає увагу, що утримується під вартою вже більше 4 років 8 місяців, а за цей час суд дослідив тільки обвинувальний акт, що, на його думку, свідчить про те, що суд і прокурор затягує розгляд справи по суті.
Вказує, що має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки: сестру та матір. До теперішнього часу він офіційно працював на ПАТ Арселор Міттал м. Кривий Ріг. Раніше не судимий, жодного разу не притягувався навіть до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що домашній арешт з електронним браслетом може запобігти вказаним прокурором ризикам.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як убачається з наданих матеріалів, прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 27.08.2019 року, було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які судом не допитані, вчинити інший злочин або продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Судом також було враховано посилання обвинуваченого та його захисника на наявність у ОСОБА_10 постійного місяця проживання, соціальних зв`язків та ряду захворювань, але вони, на думку суду, не спростовують наявності встановлених вище ризиків, з чим повністю погоджується й колегія суддів.
Отже, ризики, встановлені в ухвалі суду, підтверджуються наданими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні корисливих особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, а отже висновок суду відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»).
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Так, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, п.п. 4,6 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4