Справа № 164/1536/18
п/с 1-кп/164/31/2019
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі об?єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002849 від 25 грудня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорлупи Ківерцівського району Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 24 січня 2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України - із звільненням від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 24 грудня 2016 року, біля 12 год., в м. Ковель Волинської області, перебуваючи на території гаражного масиву, що по АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою домовленістю із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом злому навісного замка на вхідних дверях, проникли до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , звідки таємно викрали металевий стіл з точильним станком, вартістю 800 гривень, перфоратор „Фіолент, вартістю 750 гривень, болгарку „Бош, вартістю 1500 гривень, автомобільний акумулятор „Іста, вартістю 2500 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим завдали останньому майнову шкоду на загальну суму 5550 гривень.

Такі дії обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна на загальну суму 5550 гривень, яке належало ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, з проникнення у інше приміщення.

Крім того, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 25 грудня 2016 року, біля 15 год., в м. Ковель Волинської області, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, за попередньою домовленістю із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом злому навісного замка на вхідних дверях, проникли до підвального приміщення, щознаходиться біля під?їзду АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали велосипед вітчизняного виробництва „Аіст, вартістю 800 гривень, синього кольору,консервацію, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, які належали ОСОБА_8 , чим завдали останньому майнову шкоду на загальну суму 800 гривень.

Такі дії обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна на загальну суму 800 гривень, яке належало ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, з проникнення у інше приміщення, повторно.

Крім того, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 25 грудня 2016 року, біля 17 год. 45 хвилин, в м. Ковель Волинської області, з метою відкритого викрадення чужого майна, повторно, за попередньою домовленістю із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на вул. Драгоманова, підійшли до ОСОБА_9 , у якого з лівої нагрудної кишені куртки відкрито викрали мобільний телефон „Самсунг Е 1360 (ІМЕІ НОМЕР_2 ), типу слайдер, вартістю 600 гривень, чорного кольору, у якому була SІМ-карта мобільного оператора „Київстар з абонентським № НОМЕР_3 , яка не становить для потерпілого матеріальної цінності, на рахунку якої були кошти на суму 45 гривень, грошові кошти на суму 170 гривень, грошовими купюрами номіналом 50 гривень, 20 гривень, 10 гривень, 5 гривень, які належали ОСОБА_9 , чим завдали останньому майнову шкоду на загальну суму 815 гривень.

Такі дії обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна на загальну суму 815 гривень, яке належало ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Крім того, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 25 грудня 2016 року, біля 23 год., в м. Ковель Волинської області, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, за попередньою домовленістю із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, підійшли до підвальних приміщень, що знаходяться біля під?їзду АДРЕСА_4 , після чого особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, зайшла всередину цих підвальних приміщень, звідки таємно викрала металеву драбину, вартістю 200 гривень, яка належала ОСОБА_10 , а обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 залишався стояти на вулиці, щоб їх дії були непомічені сторонніми особами, чим завдали останній майнову шкоду на загальну суму 200 гривень.

Такі дії обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна на загальну суму 200 гривень, яке належало ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, з проникнення у інше приміщення, повторно.

Під час судового розгляду кримінального провадження 17 жовтня 2019 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_3 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у об?єднаному кримінальному провадженні № 0002849, та обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої неповнолітній ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК України. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій неповнолітнього ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести неповнолітній ОСОБА_4 , - за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування остаточного покарання, призначеного згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів - у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення неповнолітньому ОСОБА_4 про підозру, потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди, що знайшло підтвердження в судовому засіданні, узгоджена сторонами міра покарання передбачена КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: чоловічу куртку чорного кольору слід передати власнику ОСОБА_11 ; чоловічу куртку слід передати власнику неповнолітньому ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 369-371, 373-374, 377, 395, 468, 471-475 КПК України, ст.ст. 185, 186 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2019 року, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області юристом 1 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_4 з іншоїв об?єднаному кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002849 від 25 грудня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2018 року остаточно визначити до відбування 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України засудженого неповнолітнього ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: чоловічу куртку чорного кольору - передати власнику ОСОБА_11 ; чоловічу куртку - передати власнику неповнолітньому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1