Справа № 481/990/19
Провадж.№ 1-кс/481/263/2019
УХВАЛА

/про відмову у задоволенні клопотання слідчого/

19 липня 2019 року м. Новий Буг

Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ст.слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області, про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 16.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -

встановив:

Ст.слідчий Новобузького ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на примусове вилучення біологічних зразків крові, змивів зі статевого органу та піднігтьового вмісту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання покликається на те, що 14.07.2019 близько 17.00 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в центрі м. Новий Буг Миколаївської області, а саме йшла по площі Свободи, неподалік магазину «Пані», в цей час до неї під`їхав автомобіль зеленого кольору, марку та номерний знак автомобіля встановити не представилося можливим, під керуванням невідомого чоловіка, в салоні якого знаходилося, ще двоє невідомих чоловіків. Дані особи, погрожуючи ОСОБА_6 фізичною розправою, змусили її сісти до салону їхнього автомобіля, після чого поїхали разом з нею в напрямку с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області. Не доїжджаючи до с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області, невідомі особи відвезли її за територію гранітного кар`єру ТОВ «Софія Граніт», де на відстані близько 900 метрів від вказаного товариства, зупинили автомобіль та виштовхали з автомобіля. Після цього один з невідомих чоловіків, силою повалив її на асфальто - бетоноване покриття дорожнього полотна та розірвавши на ній одяг (бюстгальтер та майку), застосовуючи фізичне насильство (утримував руки над головою та ноги) вступив з ОСОБА_6 в статеві зносини, природнім способом, без її згоди.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання з підстав, викладених у клопотанні, просить його задоволити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, приходжу до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 16 липня 2019 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Забезпечення дотримання права на повагу до гідності та обмеження втручання у приватне життя є одним з визначальних засад правової держави, якою є Україна, що закріплюється та гарантується як міжнародно-правовими актами (ст.ст.5, 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року) так і нормами національного законодавства.

Відповідно довимог ст.2КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим, ч.1ст.8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимогст.9КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимогКонституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч.2 ст.93 КПК Українисторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимогст. 245 КПК Україниу разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченимистаттею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченомустаттями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Обов`язковою передумовою надання права тимчасового доступу до відомостей, що містять охоронювану законом таємницю, є можливість використання як доказів таких відомостей та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих відомостей (ч.6ст.163 КПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006р.; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993р.; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001р.).

Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції. До того ж в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст.63 Конституції Українитаст.18 КПК України.

Ст. 18 КПК Українипередбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Відповідно до вимогст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Визначенийст.18 КПК України, ст.63 Конституції України принцип свободи від самовикриття не слід тлумачити буквально, у контексті заборони примусу виключно щодо дачі пояснень, показань відносно себе та близьких родичів. Ця гарантія поширюється і на право ненадання відомостей у будь-який інший спосіб, що може прямо чи побічно, безпосередньо чи опосередковано бути використано проти інтересів особи.

Відповідно достатті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбаченихКонституцією України.

Біологічні зразки у ОСОБА_5 слідчий бажає вилучити з метою отримання доказів причетності останнього до вищевказаного кримінального правопорушення. Примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе та близьких родичів має будь-яка особа. Враховуючи прецедентну практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Яллох проти Германії» (№ 5481/00), слідчий суддя наголошує, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про примусове відбирання біологічних зразків у ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160-166, 242, 245, 309 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання ст.слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області, про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 16.072019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.152 КК України, відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1