Справа № 357/2398/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.08.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №4 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судове провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Глушки, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зі слів працюючого водієм без оформлення трудових відносин, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 17.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом, Київської області за ч. 1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, з яких не відбув 126 год., -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:
17.08.2018 року ОСОБА_4 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Вказаний вирок набрав законної сили 11.10.2018 року.

Пунктами 1,2,3 частини 1 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених суспільно корисній праці і контролю за їхньою Поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу.

Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

02.11.2018 на виконання до Білоцерківського МРВ з питань пробації надійшло розпорядження та вирок відносно засудженого ОСОБА_4 ..

06.12.2018 року ОСОБА_4 було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, та вручено направлення за вих. № 32/3439 до КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин, Білоцерківського району, Київської області для відпрацювання громадських робіт з 07.12.2018 року. Засудженому ОСОБА_4 належним чином роз`яснені зміст ст. 36-40 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України.

06.12.2018 року в Білоцерківському МРВ з питань пробації ОСОБА_4 роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, також роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України, а саме: він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, про що останній дав письмову підписку.

Згідно з довідкою КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин за вих. №07-06/502 від 14.12.2018 року ОСОБА_4 наказом № 14-ГР від 14.12.2018 року прийнятий для виконання робіт двірником міста для проходження громадських робіт строком 150 годин, безоплатно з 17.12.2018 та складений графік виходу на роботу в період з 17.12.2018 по 31.12.2018 включно, з яким ОСОБА_4 ознайомлений особисто.

Згідно з довідкою від 20.12.2018 КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин ОСОБА_4 не приступив до відбування призначеного покарання у виді громадських робіт з 17.12.2018, без поважних причин.

20.12.2018 року ОСОБА_4 пояснив, що у зв`язку із народженням сина не приступив до відбування покарання згідно направлення та зобов`язався почати відпрацьовування з 21.12.2018.

У зв`язку з відсутністю поважних причин невиходу для відбування громадських робіт, що є порушенням порядку відбування покарання у вигляді громадських робіт. 20.12.2018 ОСОБА_4 винесено офіційне застереження у формі письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України у випадку подальшого ухилення від відбування покарання та повторно роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Згідно табеля КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин вих. № 07-06/521 від 29.12.2018 ОСОБА_4 з 21.12.2018 по 29.12.2018 відбув 24 години громадських робіт.

Згідно з довідкою КП «ВУ ЖКГ-1» м. Узин від 08.01.2019 за № 07-06/15 ОСОБА_4 з 02.01.2019 не з`являється для відбування громадських робіт, виклики ігнорує.

На підставі ч. З ст. 40 КВК України ОСОБА_4 допустив порушення порядку та умов відбування покарання, що виразилося в невиході більше двох разів протягом місяця до об`єкту відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин, а саме з 17.12.2018 по 20.12.2018 року допустив прогули без поважних причин в кількості 16 годин громадських робіт та з 02.01.2019 не відбуває покарання по теперішній час.

Отже починаючи з 02.01.2019 року ОСОБА_4 , діючи з мотивів зневаги до судового вироку, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, без поважних причин на роботу до КП «ВУ ЖЕК № 1» м. Узин не з`являється і таким чином, не відбув покарання у виді 126 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що дійсно вироком Білоцерківського міськрайонного суду 17.08.2018 року його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до 150 годин громадських робіт. Його було ознайомлено з порядком відбування громадських робіт, однак спочатку він не вийшов для відбування покарання у зв`язку з народженням сина а у подальшому, оскільки не хотів втратити роботу водія. Водночас зазначив, що про обставини народження сина він орган пробації завчасно належним чином не повідомив. Шкодує про свій вчинок. Готовий понести любе покарання призначене судом.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, наслідки які настали від вчинення злочину у вигляді невідбуття призначеного покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що на час вчинення злочину обвинувачений мав добрий стан здоров`я, має середню спеціальну освіту, на час вчинення злочину проживав за рахунок тимчасових джерел заробітків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував. Обвинувачений одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виходячи зі ставлення обвинуваченого до вчиненого суд приходить до висновку, що у обвинуваченого дещо занижене почуття обов`язку та відповідальності.

За місцем проживання обвинувачений характеризується формально посередньо.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 66 КК України суд визнає як пом`якшуючі покарання обставини визнання вини обвинуваченим та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
З огляду на викладене наявність трьох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обставини суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді арешту в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, розмір якого має бути ближчим до мінімального.

На час ухвалення вироку підстав застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394, 485, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України і призначити покарання
за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком 2 (два) місяці.
На підставі ст. 71, 72 КК України приєднати частково до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2018 року і визначити остаточне покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці 10 (десять) днів.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1