ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/169/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2466/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2019 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу районного суду скасувати, постановити ухвалу, якою задовольнити його клопотання та звільнити його від відбування покарання на підставі ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році». В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що згідно ч.3 ст.12 КК України скоєний ним злочин кваліфікується як середньої тяжкості.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі,а також пояснення прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, а також перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками районного суду, виходячи з наступного.
Згідно змісту ст.88 КК України щодо правових наслідків судимості, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувального вироку і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.
Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Вказаний вище Закон набрав законної сили 7 вересня 2017 року.
Згідно матеріалів особової справи, колегією суддів встановлено, що на момент набуття чинності Законом №1810-VII станом на 7 вересня 2017 року, ОСОБА_7 не відбув половини призначеного строку основного покарання. Окрім цього, на момент набуття чинності вказаним Законом ОСОБА_7 ще не відбував покарання, оскільки його було взято під варту лише 22.03.2018 року (а.с.13-20 особової справи).
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_7 раніше судимий:
1)23.11.2017р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі;
2)10.07.2018р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі.
Зазначені вироки Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.11.2017р., 10.07.2018р. набрали законної сили та судимості за ними, відповідно до норм ст.ст.89, 91 КК України, в установленому законом порядку не знятті та не погашенні.
Злочин, передбачений ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, згідно класифікації за ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. При цьому належить врахувати, що покарання за останнім вироком призначено за сукупністю вироків, в яку входить злочин передбачений ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, згідно класифікації за ст.12 КК України - є тяжким.

Отже, положення ст.ст.1, 3, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не можуть бути застосовані до засудженого ОСОБА_7 , в силу законодавчих обмежень, що містяться в цих нормах.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано було відмолено в задоволенні клопотання засудженого щодо звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого немає.

Керуючись ст.ст.404; 405; 407 ч.1 п.1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2019 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4