Номер провадження: 11-сс/813/1678/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2019 р., якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тюмень Російської Федераціїї, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, працюючого водієм ПКФ «ТСН» ЛТД ООО, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотанням ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.11.2019 р.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання останнього винним у його вчиненні, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, наслідки вчинення кримінального правопорушення у вигляді смерті дев`яти людей, життя яких згідно ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, слідчий суддя вважав, що вказані обставини дають підстави вважати про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Окрім того, з огляду на неодноразові допущення ОСОБА_7 порушень правил дорожнього руху, а саме в частині перевищення встановлених обмежень швидкості руху, враховуючи, що згідно матеріалів поданого клопотання останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема в зв`язку з не обранням безпечної швидкості руху, що в подальшому наряду з іншими порушеннями ймовірно призвели до зазначених у клопотанні наслідків, слідчий суддя приходить до переконання про існування також ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, зокрема у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.
З урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке свідчить про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків можливе лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
З огляду на те, що внаслідок скоєного злочину спричинена смерть не одній людині, слідчий суддя вважав, що до ОСОБА_7 , не можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з таких підстав:
- підозрюваний ОСОБА_7 не мав і не має не тільки жодного наміру, а і взагалі змоги перешкоджати слідству або вчиняти будь-які незаконні дії (кримінальні правопорушення), не має наміру впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, робить все від нього можливе для встановлення слідчим всіх обставин справи по ДТП та істини по справі та співпрацює зі слідством;
- слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні суду першої інстанції не обґрунтував обставини, що свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , та ними недоведені ризики, заявлені у клопотанні;
- підозрюваний ОСОБА_7 потребує лікування та проведення операції внаслідок отриманих від ДТП травм;
- в матеріалах провадження відсутні належні докази вини ОСОБА_7 , зокрема відсутні висновки експертів по відповідним експертизам, які тільки будуть проводитись, тобто персональна вина ОСОБА_7 на цей час досудовим слідством не доведена;
- ОСОБА_7 не є соціально-небезпечною особою, має постійне місце проживання, гарну репутацію, постійне місце роботи.
Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді від 24.09.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти вимог захисника та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам зазначених вище норм кримінального процесуального закону, а встановлені слідчим суддею обставини справи на момент постановлення ухвали, знайшли своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме в тому, що 21.09.2019 р. приблизно о 14 год. він, будучи водієм автопоїзду у складі тягача «DAF TE95 XF430» р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною-Е «MENCI SL1053FS» р/н НОМЕР_2 , грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 11.4.; 12.1. «Правил дорожнього руху», рухаючись в умовах необмеженої видимості, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги Н-33 «Одеса-Б-Дністровський-Монаші», проїжджаючи на 13 км + 480 м зазначеної автодороги, під час руху на спуску, вкрай уважним не був, не обрав безпечної швидкості, не врахував стану свого завантаженого транспортного засобу, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення на зустрічних курсах з автомобілем «MERCEDES-BENZ 312 D», р/н НОМЕР_3 , в результаті чого останній відкинуло за межі проїзної частини на праве за ходом його руху узбіччя, де відбулося його перекидання на правий борт. В результаті ДТП водій автомобілю «MERCEDES-BENZ 312 D», р/н НОМЕР_3 ОСОБА_10 та пасажири ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та чоловік, особу якого не встановлено, отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди, а ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з політравмами доставлені до КУ «ООКЛ» та КУ «МКЛ-11».

Мотивуючі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на відповідні докази, а саме: протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_19 від 21.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_18 від 21.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_21 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_22 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_23 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_24 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_25 від 22.09.2019 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_26 від 22.09.2019 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.09.2019 року та інші матеріали клопотання в сукупності.

Тобто, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, підтверджується наведеними вище доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, при цьому апеляційний суд зазначає, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.
Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів, які б свідчили на даний момент про наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 та наслідками ДТП суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені ним поза розумним сумнівом.
Окрім того, відповідно до долученої до клопотання схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що сліди як юзу коліс причепу «MENCI SL1053FS» р/н НОМЕР_2 , так і сліди масляної речовини тягачу «DAF TE95 XF430» р/н НОМЕР_1 знаходяться на зустрічній для даного тягачу смузі руху, що на думку колегії суддів, може переконати об`єктивного спостерігача, що саме зазначений автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху.

Посилання захисника, в тому числі з приводу відсутності експертних досліджень, на даній стадії досудового розслідування, що можуть підтвердити, або спростувати персональну вину ОСОБА_7 , не може бути взята до уваги, оскільки проводяться лише першочергові слідчі дії, а проведення експертних досліджень за напрямком автотехнічних досліджень потребує значного часу.

Дані обставини мають бути досліджені під час досудового розслідування, шляхом призначення експертних досліджень та проведенням необхідних слідчих дій, а слідчий суддя або суд, у даному випадку, позбавлені можливості давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.
Окрім того, відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Погоджуючись з висновками слідчого судді, щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому його підозрюють, оскільки він вчинений, шляхом використання об`єкту підвищеної небезпеки, наслідки скоєної ДТП, а саме смерть дев`яти осіб.
Окрім того, колегія суддів враховує тяжкість покарання, яка може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на що, вказані обставини, в сукупності, дають підстави апеляційному суду вважати про існування ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Доводи сторони захисту щодо гарної репутації підозрюваного, постійного місця проживання та роботи жодним чином не впливають на обставини справу в тому числі й зважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості на дорозі, що жодним чином не характеризує його як відповідального учасника дорожнього руху.
Зважаючи на те, що відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 22.09.2019 р. останній свою причетність до інкримінованого злочину спростовує не зважаючи на здобуті на даному етапі досудового розслідування докази, апеляційний суд вважає, що у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного під вартою, може існувати ризик впливу ОСОБА_7 свідків, а також експертів з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.
Твердження сторони захисту щодо можливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, шляхом застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, розцінюється апеляційним судом критично, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти вищеперерахованим ризикам.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено, а посилання захисника на необхідність надання ОСОБА_7 медичної допомоги на момент розгляду апеляційної скарги не встановлено та жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, окрім довідки від 23.09.2019 р.
В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Проте, захисником не надано доказів того, що підозрюваному ОСОБА_7 було відмовлено у наданні необхідної медичної допомоги, або останній за станом здоров`я не може перебувати під вартою та до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
При цьому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , призвів до найтяжчих наслідків, а саме спричинив смерть дев`яти людей.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави строком до 19.11.2019 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3