Справа № 401/2455/17
Провадження № 1-кп/401/28/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000128 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває вищезазначений обвинувальний акт.
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений до 01 вересня 2019 року.
До збігу вказаного строку суд позбавлений можливості завершити судовий розгляд в зв`язку з неявкою до суду свідка.
Суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики, наявність яких встановлено при його обранні, не змінились.
Потерпілий ОСОБА_6 не вбачає підстав для продовження строку утримання обвинуваченого під вартою.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні відсутня.
Захисник ОСОБА_4 клопоче про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт, визначивши його відбування за місцем проживання матері обвинуваченого.
Обвинувачений просить змінити утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , зобов`язується дотримуватись належної процесуальної поведінки.
Вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд враховує таке.
Кримінальні правопорушення, вчинення яких ставиться у провину обвинуваченому, є тяжкими злочинами, за одне з яких кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років .
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зокрема встановлено, що ОСОБА_5 по мобілізації проходив строкову службу в Збройних Силах України з серпня 2015 року не повідомивши кримінально-виконавчу інспекцію, будучи при цьому раніше засудженим за вироком Світловодського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки. Під час проходження контрактної служби у ЗСУ у відпустці вчинив інкриміновані йому два злочини, за якими він обвинувачується. ОСОБА_5 раніше судимий, не має будь-якого заробітку, обвинувачується у вчинені корисливих злочинів, часто змінює своє місце проживання та не має постійного зареєстрованого місця мешкання, реально може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим перешкодить кримінальному провадженню, а тому не зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Також, не маючи офіційних джерел доходів він, як особа раніше судима за вчинення корисливих злочинів, може вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення, що вказує на існування ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України у даному кримінальному провадженні.

Будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Згідно п. 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20 серпня 2010 року, яке набуло статусу остаточного, суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, встановлені обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду з метою уникнення покарання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
За таких обставин суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 вересня 2019 року включно.
Копію ухвали направити до Кропивницького слідчого ізолятора для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 07 днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суддя підпис
З оригіналом згідно:
Головуючий суддя ОСОБА_1