Справа № 161/9616/19 Провадження №11-сс/802/340/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_7 ,
власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000177 апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2019 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Управління СБ України у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон марки «Ксіомі» моделі «Redmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , який дублюється, з двома сім-картками з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;

грошові кошти в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США купюри номіналом по 100 (сто) доларів США.

Клопотання умотивоване тим, що СВ Управління СБ України у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000177, відомості про яке внесені 11.06.2018 до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_8 домовляється із машиністами ВП «Локомотивне депо Ковель», які слідують на дану залізничну станцію, про придбання у них незаконно отриманого дизельного пального. При цьому, за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , машиністи в ході руху тепловоза до залізничної станції Ізов зливають пальне у ємкості по 50 літрів і передають їх безпосередньо на станції працівникам ПТО, які є спільниками ОСОБА_8 і безпосередньо від нього отримують вказівки коли, де і з якого тепловоза забрати пальне.

Довіреною особою серед спільників ОСОБА_8 є старший зміни ПТО Ізов ОСОБА_10 , який безпосередньо, у разі відсутності ОСОБА_8 , домовляється з машиністами та проводить з ними розрахунок за отриманий товар. Також, до здійснення вищевказаної злочинної діяльності, у разі відсутності ОСОБА_8 , долучається заступник начальника ПТО Ізов ОСОБА_11 , який виконує обов`язки керівника на час відсутності ОСОБА_8 ..

В подальшому, отримане дизельне пальне спільники ОСОБА_8 переливають у свої ємкості та поміщають на склад ПТО Ізов. Вказане пальне, двічі на день, після отримання інформації від ОСОБА_8 про кількість наявного пального, власним автомобілем забирає ОСОБА_12 .. Крім цього, викрадене пальне переміщується автомобільним транспортом, що належить ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ..

Надалі ОСОБА_12 незаконно отримане дизельне пальне зливає у більші ємкості та зберігає у себе в господарському приміщенні, що знаходиться за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де і здійснює фільтрування вказаного пального.

В послідуючому ОСОБА_12 реалізовує незаконно отримане дизельне пальне місцевим фермерам та іншим громадянам, а незаконно отримані кошти розподіляються між усіма учасниками злочинної групи.

Під час зазначеної протиправної діяльності вищевказані особи незаконно отримують від 300 до 800 літрів дизельного пального в день.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що для здійснення своїх злочинних дій ОСОБА_8 разом із своїми спільниками систематично залучають до злочинної діяльності машиністів ВП «Локомотивне депо Ковель» ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які здійснюють тепловозом перевезення вантажу із залізничної станції Ковель на залізничну станцію Ізов для подальшого його транспортування в республіку Польща. ОСОБА_17 , ОСОБА_15 або ОСОБА_16 в ході руху тепловоза відключає одну секцію двигуна та безпосередньо в дорозі зливає пальне у мішки із фольги (по 50 л.). При цьому, двигун тепловоза працює па підвищених навантаженнях, внаслідок чого зазнає поломки не пройшовши гарантійного терміну експлуатації між ремонтами.

В ході досудового слідства встановлено, що внаслідок зазначеної протиправної діяльності ОСОБА_8 разом із спільниками з 28.09.2018 по 11.11.2018 реалізував щонайменше 18500 літрів викраденого пального, чим заподіяв збитки державному підприємству на суму 445 073 грн. (вартість пального 24,058 грн. літр).

На підставі ухвали від 07.05.2019 слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, 06.06.2019 проведено обшук у будинку та прибудинкових приміщеннях, за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_8 :

мобільний телефон марки «Ксіомі» моделі «Redmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , який дублюється, з двома сім-картками з номерами мобільних телефонів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_8 ;

грошові кошти в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США купюри номіналом по 100 (сто) доларів США.

Згідно з матеріалами клопотання слідчого, вилучені грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом, всі інші описані вище речі є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а, тобто описане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

06.06.2019 перераховані вище предмети визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000177.

Указані вище предмети необхідно детально дослідити, провести відповідні слідчі дії та експертизи, а також з метою запобігання їх зміни, пошкодження або знищення, їх необхідно вилучити на час досудового слідства та судового провадження.

Без вилучення вказаного майна існує реальна загроза його псування, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З врахуванням зазначених обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просив задовольнити його клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді від 12.06.2019 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вищевказане майно.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно, оскільки є достатньо ґрунтовні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз, тому клопотання задоволено та накладено арешт на вказане майно.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон марки «Ксіомі» моделі «Redmi», з двома сім-картками, а також на грошові кошти в сумі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) доларів США. Стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою. Вважає, що має місце безпідставне вилучення телефону, в той час коли законодавство передбачає викопійовування необхідної інформації. Слідчим не доведено підстави вилучення телефону, його незаконний характер, а отже правові підстави накладення арешту на таке майно відсутні. Крім того, накладення арешту на вилучені грошові кошти також апелянт вважає безпідставним, оскільки грошові кошти на законній підставі належать його сину ФОП ОСОБА_18 , що підтверджується відповідною довідкою Володимир-Волинського Управління ГУ ДФС у Волинській області про обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (640099,60 грн.). Грошові кошти в сумі 14500 доларів США ОСОБА_18 збирав протягом чотирьох років з метою купівлі квартири та привіз їх на зберігання до батька в будинок, де 06.06.2019 проведено обшук і вони були вилучені. З урахуванням наведеного, стверджує, що слідчим жодним чином не доведено належність грошових коштів до кримінального провадження №0000177, а накладення арешту на ці кошти, є грубим порушенням процесуального права.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, власника тимчасово вилученого майна та його представника, які підтримували апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував доводи апеляції та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, мобільний телефон та грошові кошти в сумі 14500 доларів США, які визнані у встановленому законом порядку речовими доказами в кримінальному провадженні №0000177 (а.к.п.11-12).

В ході проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у веденні протиправної діяльності разом із спільниками протягом тривалого часу, за який реалізував щонайменше 18500 літрів викраденого пального.

А тому вказані обставини спростовують посилання апелянта про належність вилучених грошових коштів не йому. При цьому слід зауважити, що інші грошові кошти під час обшуку не вилучались.

Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12.06.2019 про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: