Номер провадження: 11-сс/813/1409/19
Номер справи місцевого суду: 509/4138/19 1-кс/509/1332/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2019 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0002461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2015 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2019 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 20:00 години по 08:00 годину наступної доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 31.08.2019 року відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Скібінці, Погребищенського району, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0002461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2015 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя посилався на те, що ОСОБА_9 раніше вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а фактів порушення ним умов домашнього арешту не встановлено. Крім того, погіршився стан здоров`я підозрюваного, в зв`язку з чим він потребує госпіталізації для проведення дообстеження та лікування у кардіологічному відділенні МКЛ №3.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 протоколом №1 зборів членів громадської організації «Отрада» від 22.01.2006 обрано головою правління даної організації.

Перебуваючи на посаді голови об`єднання ГО «Отрада», ОСОБА_9 виконував організаційно-розпорядчі функції та був посадовою особою юридичної особи приватного права, створюваного на підставі установчих документів, під час яких вчинив привласнення грошових коштів громадської організації, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Так, ОСОБА_9 , маючи злочинний намір, спрямований на привласнення майна ГО «Отрада», а саме грошових коштів у вигляді цільових внесків, отриманих від членів об`єднання громадян, зловживаючи своїм службовим становищем, у період часу з 01.01.2007 по 01.09.2015, розробив злочину схему привласнення вказаних коштів.

Таким чином, ОСОБА_9 , у період часу з 01.01.2007 по 01.09.2015 будучи службовою особою, скориставшись службовим становищем, маючи право оперативного управління майном - грошовими коштами членів об`єднання громадян ГО «Отрада», з метою незаконного привласнення його грошових коштів, привласнив їх, витративши не за призначенням, тобто не на проведення робіт з прокладання трубопроводу та каналізації, розташованої на орендованій об`єднанням земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , а на інші власні потреби, чим спричинив об`єднанню громадян шкоду у розмірі 1 млн. 014 тис. 376 грн., що станом на 2008 рік в 3039 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_9 , у зазначений період часу, будучи службовою особою, скориставшись службовим становищем, маючи право оперативного управління майном - грошовими коштами членів об`єднання громадян ГО «Отрада», з метою незаконного привласнення його грошових коштів, привласнив їх, витративши не за призначенням, тобто не на проведення робіт з установки трансформаторної підстанції на орендованій території ГО «Отрада» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрова, вул. Рибпортовська, 100, а на інші власні потреби, чим спричинив об`єднанню громадян шкоду у розмірі 390 тис. 072 грн., які станом на 2011 рік в 829 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із прийнятим рішенням, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.08.2019 року.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Згідно з ч.2 ст.403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи викладене, та відсутність заперечень інших учасників процесу, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.
Не погодившись з викладеними в ухвалі слідчого судді висновками, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають обставинам справи, слідчим суддею не прийнято до уваги тяжкий стан здоров`я ОСОБА_9 , проігноровано стандарт щодо зменшення ризиків втечі чи спроб ухилення від кримінальної відповідальності зі спливом часу.

Стверджує, що підозра є необґрунтованою, через відсутність доказів привласнення ОСОБА_9 коштів, заявлені ризики є недоведеними, оскільки підозрюваний не ухилявся від покладених на нього раніше ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2019 року обов`язків та сумлінно їх виконував. Один тиждень до підозрюваного не було застосовано запобіжного заходу та він не переховувався від органів досудового розслідування, не приховував і не спотворював докази, не здійснював вплив на свідків чи інших осіб.

Зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги погіршення стану здоров`я ОСОБА_9 , який є інвалідом ІІ групи, що хворіє на цукровий діабет 2 типу, тяжка форма, в зв`язку з чим потребує стаціонарного лікування.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувавши ухвалу слідчого судді; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного; представника потерпілої особи, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
З матеріалів провадження убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та яке згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- висновком судової будівельно-технічної експертизи №530 від 15.12.2016 року, відповідно до якої сума матеріальних витрат на проведення робіт з будівництва системи каналізації (в період з 01.01.2007 року по 01.01.2008 року), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , - складає 228 659 гривень; сума матеріальних витрат по встановленню кіоскової трансформаторної підстанції, розташованій за тією ж адресою, - складає 204 395 гривень. Даний висновок підтверджує завищення ОСОБА_9 вартості вищевказаних будівельних об`єктів (а.п. 14-21).

- висновком судово-економічної експертизи №176 від 04.10.2017 року, яким встановлено завищення зібраних грошових коштів ОСОБА_9 з членів ГО «Отрада» на проведення робіт з будівництва системи каналізації та установки кіоскової трансформаторної підстанції (а.п. 22-82).

- протоколами допиту свідків від 06.06.2018 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили факт збирання з них грошових коштів на проведення вищевказаних робіт, а також відсутність зібрання членів ГО «Отрада», на якому вирішувалося б питання про необхідність проведення зазначених будівельних робіт.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України спростовуються наявними в матеріалах судового провадження доказами, дослідженими під час розгляду клопотання слідчим суддею та під час апеляційного розгляду, тому, на думку апеляційного суду, є непереконливими.
Посилання сторони захисту на показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які на думку підозрюваного підтверджують відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, жодними доказами не підтверджено, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.
ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про зменшення ризиків заявлених у клопотанні слідчого, передбачених ст. 177 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Як зазначено стороною захисту ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2019 року до ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В матеріалах судового провадження наявна відповідь начальника Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області на адвокатський запит, в якій зазначено про відсутність фактів порушення умов домашнього арешту ОСОБА_9 (а.п. 122), що свідчить про належне виконання покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник пояснив апеляційному суду, що підозрюваний усіма своїми діями сприяв слідству та завжди з`являвся за викликом слідчого.

Також сторона захисту звертає увагу апеляційного суду на те, що після закінчення дії попереднього запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_9 виконав усі обов`язки, пов`язані з судовим контролем, не намагався втекти або уникнути правосуддя.

Крім того, вказує, що стан здоров`я ОСОБА_9 свідчить про необґрунтованість заявленого у клопотанні ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний має інвалідність 2 групи, є учасником бойових дій, страждає на хронічні захворювання серця, печінки, а також хворіє на цукровий діабет, в зв`язку з чим перебуває на стаціонарному лікуванні.

Апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання в м. Одесі, за яким характеризується позитивно, є пенсіонером, інвалідом війни 2 групи, одружений, має повнолітнього сина. На підтвердження наведеного стороною захисту надано документи, що свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Крім того, підозрюваний пояснив апеляційному суду, що у зв`язку із закінченням строку дії оскаржуваної ухвали слідчого судді, йому було продовжено дію домашнього арешту до 31.10.2019 року, у зв`язку з продовженням строків досудового розслідування.

На підтвердження викладеного стороною захисту представлено апеляційному суду достатні докази, які обґрунтовують доводи апеляційної скарги щодо безпідставності заявленого слідчим ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Матеріали судового провадження не містять даних, які б спростовували доводи апеляційної скарги в цій частині. Прокурором також не надано жодного доказу на спростування таких доводів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги стосовно зазначено ризику, що підтверджується дослідженим під час апеляційного розгляду доказами, в зв`язку з чим вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості ризику можливого здійснення впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
Так, з матеріалів судового провадження убачається, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 під час допиту стверджували, що ОСОБА_9 здійснював на них моральний тиск та неодноразово погрожував їм фізичною розправою, що відображено в протоколах допиту вищевказаних свідків від 22.07.2019 року (а.п. 100-105).
Наведені вище дані про наявність такого ризику підтвердив і представник потерпілої особи під час апеляційного розгляду.
Крім того, стороною захисту під час апеляційного розгляду надано документи, в яких міститься інформація про те, що представник потерпілої особи адвокат ОСОБА_8 звертався до слідчого з клопотанням про порушення питання про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, у зв`язку з неодноразовими спробами підозрюваного здійснити вплив на вищевказаних свідків.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо недоведеності наявності інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які заявлені в клопотанні слідчого, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині, оскільки наявність даних ризиків належним чином документально не підтверджена, а матеріали судового провадження також не містять доказів, які б спростовували вищенаведене, будь яких інших доказів апеляційному суду не представлено.
ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею стану здоров`я підозрюваного.
Як убачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_9 є пенсіонером, інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченнями (а.п. 124, 125), тяжко хворіє (має хворобу серця, печінки, страждає на цукровий діабет), що підтверджується медичною випискою від 22.07.2019 року та довідкою від 07.08.2019 року, які свідчить про те, що стан здоров`я підозрюваного погіршився через ішемічну хворобу серця, в зв`язку з чим був госпіталізований для лікування та дообстеження (а.п. 128, 130).
Ці дані були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі (а.п.140), та до підозрюваного застосовано більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, тому доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею стану здоров`я ОСОБА_9 апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрюваний, у разі потреби звернення до лікарні, повинен повідомити про це слідчого, прокурора або суд для отримання дозволу, вказавши причину, що зумовлює таку необхідність.
Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки повно та всебічно дослідив усі обставини, разом з доведеністю наявності у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та заявлених слідчим ризиків, взяв до уваги дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків та стан його здоров`я.

Висновки апеляційного суду.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби в сукупності з покладеними на підозрюваного обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також запобігти доведеним ризикам.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 196, 376, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та закрити в цій частині апеляційне провадження.
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2019 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0002461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4