Справа № 738/1927/19
№ провадження 1-кп/738/161/2019
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 18 липня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сосниця Сосницького району Чернігівської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, не одруженого, не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
ОСОБА_3 17 липня 2019 року близько 21 години 40 хвилин, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у місті Мена Чернігівської області по вулиці Поштовій у напрямку від села Макошине до вулиці Героїв АТО. Рухаючись у вказаному напрямку в районі адміністративної будівлі Менської центральної районної бібліотеки, розташованої за адресою: місто Мена Менського району вулиця Героїв АТО, 9, ОСОБА_3 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, перед зміною напрямку свого руху не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав при цьому безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу та виїхав за межі проїзної частини вправо на тротуар, в результаті чого автомобіль перекинувся.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої потиличної ділянки, синця правої лобної ділянки, крововиливів в шкірно-м`язевий лоскут лівої потиличної та правої лобної ділянок голови, лінійного перелому основи черепа, субарахноїдальних крововиливів лівої потиличної, правої лобної ділянок, забою головного мозку лівої потиличної та правої лобної ділянок, смуг вдавлення від крил клиновидної кістки та великого потиличного отвору, синця в ділянці правого плечового суглобу, закритої травми грудної клітини справа, що супроводжується прямими переломами 3-4 ребра по передньо-паховій лінії, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та від яких вона померла в реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Менська центральна районна лікарня» Менської міської ради. Смерть ОСОБА_8 настала від набряку головного мозку, що став наслідком внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку, субарахноїдальними крововиливами, лінійним переломом основи черепа.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, забою та підшкірної гематоми поперекової ділянки з переломами поперечних відростків 3, 4, 5 поперекових хребців, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що 17 липня 2019 року він близько 21 години 30 хвилин виїхавши на власному автомобілі MERCEDES-BENZ ML270 з дому та поїхав по ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Забравши останніх він поїхав до центру міста Мена через вулицю Яблуневу. Близько 21 години 40 хвилин він рухаючись зі сторони смт. Макошине поблизу центру відчув, що автомобіль почало заносити, занесло задню частину авто. Він почав вирівнювати автомобіль, але авто кинуло на бордюр, потім авто вдарило клумбу та перекинулося. На момент ДТП ОСОБА_11 сиділа на правому пасажирському сидінні а ОСОБА_12 сидів на задньому пасажирському сидінні. Лабу ОСОБА_13 викинуло з автомобіля. Лаба ОСОБА_14 залишився в салоні автомобіля. Після ДТП він вибрався з автомобіля та підбіг до ОСОБА_13 . Разом з нею поїхав і в лікарню. В той день він алкогольних напоїв не вживав. У вчиненому щиро кається, не бажав настання таких тяжких наслідків.
Цивільний позов прокурора визнав повністю, добровільно відшкодував завдані збитки.
ІІІ. Позиція потерпілої сторони.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим підтримує товариські відносини. 17 липня 2019 року близько 21 години 30 хвилин до нього додому заїхав ОСОБА_15 та забрав його та сестру ОСОБА_13 , з якою останній зустрічався, і вони поїхали в центр міста Мена. За кермом був ОСОБА_3 , ОСОБА_11 сиділа на передньому пасажирському сидінні, а він сидів на задньому пасажирському сидінні. Авто рухалося без перевищення швидкості, в межах допустимого. Перед центром авто почало заносити та автомобіль перевернувся. Дорога була слизькою, так як йшов дощ. Після ДТП він виліз з салону автомобіля та побіг до сестри, яку викинуло з автомобіля. Просить обвинуваченого суворо не карати, не має до нього будь-яких претензій.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що потерпілі від ДТП є його рідними дітьми. Про саму подію він дізнався десь через 10-15 хвилин. Зразу поїхав на місце події. Потерпілих та ОСОБА_16 там вже не було, так як їх забрала швидка. Просить обрати мінімальне покарання обвинуваченому.
ІV. Оцінки суду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.
Судом були досліджені докази надані, як в обґрунтування, так і спростування цивільного позову і виходячи із змісту частини третьої статті 349 КПК, особливостей даних правовідносин і позиції учасників справи, дослідження доказів по справі можливо було здійснити без аналізу доказів, які стосуються винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.
Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілих, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б, 10.1, 12.1 ПДР стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 та спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
V. Призначення покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК є щире каяття.
При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.
Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у вчиненні злочинів визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК Судом встановлені не були.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:
1. Ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином, який характеризуються необережною формою вини щодо наслідків.
2. Характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
3. Особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я.
4. Наявність постійного місця проживання та роботи (як фізична особа підприємець).
5. Наявність обставин, які пом`якшують покарання.
6. Те, що обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
7. Враховується зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
8. Думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які просили обрати якомога мінімальну міру покарання.
У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним
та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).
Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.
Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, позиція потерпілої сторони про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.
Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).
В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.
Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Окремо, Суд враховує, що санкція частини другої статті 286 КК передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що виходячи із конструкції даної норми закону не є обов`язком суду, а вимагає від нього оцінки кожної конкретної ситуації з врахуванням її специфіки та особливих обставин, і залежно від цього вирішення питання про застосування або не застосування даного виду додаткового кримінального покарання.
Тому, враховуючи наведені вище особливості даних правовідносин, показання обвинуваченого, Суд знаходить, що виправлення обвинуваченого, його покарання за вчинене і досягнення мети кримінального покарання можливі лише за умови застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Суд обов`язково наголошує, що в питанні призначення покарання (як основного, так і додаткового), він реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і Суд вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи.
Так, до підстав для судового розсуду належать: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми (з використанням слів «може», «вправі»); юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення (наприклад, «особа винного», «щире каяття» тощо); оціночні поняття (наприклад, при врахуванні пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин - статті 66, 67 КК, визначенні можливості виправлення засудженого без відбування покарання - стаття 75 КК); індивідуалізація покарання (визначення виду і розміру міри державного примусу).
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к.
У зв`язку із чим Судом і було обрано вид покарання, який необхідно застосувати до обвинуваченого.
VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Прокурором у кримінальному провадженні в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Менська центральна районна лікарня» Менської міської ради до ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування осіб, які потерпілі від злочину.
З огляду на те, що обвинуваченим добровільно відшкодовано витрати на стаціонарне лікування осіб, які потерпілі від злочину на суму 550 гривень 50 копійок (а.с. 72), Суд, враховуючи клопотання прокурора, вважає за необхідне заявлений цивільний позов залишити без розгляду.
Арешт, накладений на автомобіль MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 липня 2019 року (а.с. 66-67) необхідно скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути законному володільцю ОСОБА_3 ; лазерний диск DVD-R VERBATIM 4.7 GB 16X 120 mіn, на якому міститься відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження, необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження, яке знаходиться в Прокуратурі Чернігівської області.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертних досліджень необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченому частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення полі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6 908 (шість тисяч дев`ятсот вісім) гривень 44 копійки процесуальних витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні заявлений в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Менська центральна районна лікарня» Менської міської ради залишити без розгляду.
Скасувати арешт, накладений на автомобіль MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 липня 2019 року.

Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль MERCEDES-BENZ ML270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути законному володільцю ОСОБА_3 ; лазерний диск DVD-R VERBATIM 4.7 GB 16X 120 mіn, на якому міститься відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження, яке знаходиться в Прокуратурі Чернігівської області.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1