Провадження № 11-кп/4820/562/19
Справа № 686/9479/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2018 року за № 002713 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою

відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зверхівці, Городоцького району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця по АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого:

-29 квітня 2011 року вироком Городоцького районного суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт терміном на 80 год.;

-21 вересня 2012 року вироком Городоцького районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-10 грудня 2014 року вироком Городоцького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання по вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2012 року. Звільненого 14 вересня 2017 року за рішенням Шепетівського районного суду Хмельницької області на невідбутий строк 9 місяців 28 днів на 240 год. громадських робіт;

-2 серпня 2018 року вироком Городоцького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 вересня 2019 року включно.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 21 квітня 2018 року, близько 23 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік приміщення кафе «Шах і Мат», що за адресою: вул. Шевченка, 64 у м. Хмельницький, на привокзальній площі автовокзалу № 2, прийняв рішення про вчинення шахрайських дій. Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечений характер своїх дій та бажаючи їх наслідків, під час спілкування із малознайомим ОСОБА_9 повідомив про те, що у нього відсутній мобільний телефон, та у нього не має можливості зателефонувати, попросив в останнього його мобільний телефон для здійснення дзвінка до своєї матері. При цьому, ОСОБА_7 переконав потерпілого у відсутності будь-якого ризику для нього, та викликав в останнього впевненість у правомірності таких дій. На прохання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 погодився та добровільно передав йому мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з єдиним умислом, направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 , шляхом обману, з корисливих мотивів, без мети в подальшому повернути його, зімітувавши набір номера мобільного телефону матері та в подальшому розмову із нею, відійшов у сторону, зникнувши із поля зору потерпілого, повторно, заволодів мобільним телефоном, марки «Nokia», моделі RM-1035, чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вартістю 410 грн. 46 коп., в якому знаходилась карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений по відбуттю строку покарання, за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області, може продовжити злочинну діяльність, ухилятись від суду та впливати на свідків, які ще не допитані в суді. Останній раніше судимий, ніде не працює, постійного заробітку немає, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цих ризиків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Непогоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її.

Суд не звернув уваги та безпідставно взяв його під варту за кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, якого не вчиняв.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 уточнив вимоги апеляційної скарги та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його адвоката ОСОБА_10 , заперечення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Також, останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та вчиняти нові злочини, оскільки неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів та на даний момент відбуває покарання за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області.

З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованого обвинувального акту про вчинення злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років; особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий за злочини проти власності, його матеріальний стан.
Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики можливого його переховування від суду, та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані в суді.
Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2019 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 10 вересня 2019 року включно залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4