1Справа № 335/1663/18 1-кс/335/3015/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В скарзі зазначає, що постанова слідчого є незаконною з підстав неповноти досудового слідства та відмови слідчого виконати вимоги ст.ст. 91-94 КПК України.
На думку заявника слідчим не виконано всіх необхідних для розкриття злочинів слідчих та розшукових дій, передбачених КПК України для виконання завдань, перелічених в ст. 2 КПК України.
Крім того, заявник вважає, що на час прийняття рішення про закриття кримінального провадження слідчим перевищено надані повноваження щодо здійснення досудового розслідування злочинів підслідних органам ДБР.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав за обставин, викладених в скарзі.
Слідчий та прокурор будучі повідомленими судом належним чином про місце, дату та час розгляду скарги, в судове засідання не прибули, однак їх неявка не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 306 КПК України.
Начальник відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд справи без участі прокурора, в задоволенні скарги просить відмовити.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні постанова про закриття кримінального провадження прокурором може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно вимог ч. 3 ст. 21 КПК України, кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.
Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
За результатом судового розгляду, яким повно та всебічно досліджено доводи сторін, матеріали кримінального провадження та матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Частиною 3 статті 11 КПК України, передбачено, що кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.
Згідно положень ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В силу ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого, положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно оскаржуваної постанови встановлено, що підставою для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України є, зокрема, відсутність спричиненої істотної шкоди заявнику, а за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України відсутність доказів вчинення старшим слідчим К.-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 службового підроблення.
Однак, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята слідчим передчасно, без урахування та зібрання всіх доказів по справі та надання їм необхідної законної оцінки.
Однак прокурор ОСОБА_8 , якому може бути відомо про обставини кримінальних правопорушень, на які посилається ОСОБА_3 , слідчим допитаний не був.
Також, в оскаржуваній постанові немає посилань на допит свідка прокурора ОСОБА_7 , як і немає на посилань на проведення будь-якої слідчої дії, проведеної слідчим, саме у цьому кримінальному провадженні, як на доказ, який би міг довести, що в діяннях старшого слідчого К.-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.
Поряд з тим, прийняте рішення базується лише на підставі показах потерпілого ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_6 , та на здійсненні проведених в іншому кримінальному провадженню окремих дій.
Статтею 110 КПК України передбачено складові рішення слідчого у виді постанови, які мають бути викладені ним в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах такого рішення. Зокрема, мотивувальна частина повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Окрім того, слід звернути увагу на те, що у цьому кримінальному провадженні, що закрито оскаржуваною постановою, мається запит лист слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 від 06.11.2018 № 17/1-4469-17, в якому останній просить прокурора К.-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_10 надати інформацію з додаванням до неї копії відповідних документів.
Таким чином, під час розслідування кримінального провадження слідчий не вичерпав всі існуючі можливості щодо збирання та дослідження доказів, допиту всіх свідків та не провів такого комплексу необхідних слідчих дій, які би не залишили місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних фактів, а не ґрунтувались на припущеннях.
Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
З приводу доводів заявника про те, що оскільки положення ч. 4 ст. 216 КПК України набули чинності, то слідчі органів прокуратури позбавлені процесуальних повноважень реалізовувати тимчасово надану їм функцію досудового розслідування, та дане кримінальне провадження є підслідним органам ДБР, слідчий суддя зазначає, що положеннями Розділу XІ «Прикінцевих положень» КПК України передбачено, що після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.
Частиною 3 ст. 307 КПК України, передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 21, 22, 24, 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу та матеріали кримінального провадження направити до слідчого відділу прокуратури Запорізької області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1