Справа № 379/1051/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2019 року м.Тараща

Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
підозрюваного: ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Таращанського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000244 від 28.07.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станишівка Таращанського району Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Таращанського районного суду Київської області надійшло вище зазначене клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2018 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , який керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF» державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водієві забороняється «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в якому перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також неповнолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухався по вулиці Зелена с. Станишівка Таращанського району Київської області.
Під час руху ОСОБА_5 грубо порушуючи п.2.3"б" ПДР, за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом у дорозі, п.10.1 ПДР, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, п. 12.1. ПДР, за яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та керувати ним не був уважним, не обрав безпечну та допустиму швидкість, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, при маневрі ліворуч з головної на другорядну дорогу в напрямку вул. Перемоги с. Станишівка, допустив боковий занос з подальшим перекиданням автомобіля, внаслідок чого пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: тяжка політравма, відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, забій головного мозку, легень, травматичний шок ІІ ст. кома ІІІ.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28.07.2019 о 20 год. 58 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
29.07.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ст. 177 КПК України, ризиками при обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу є:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
2. Незаконно впливати на потерпілого, свідка;
ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Потерпілим та свідками вчинення даного злочину є знайомі підозрюваного, на яких він може вплинути, зокрема погрожувати їм, задля того, щоб вони в подальшому надали не об`єктивні показання (на його користь) під час досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення даного клопотання зазначивши, що 28.07.2019 не вживав алкогольних напоїв, дійсно не впорався з керуванням, допустив боковий занос автомобіля з подальшим його перекиданням. Вину визнає, із слідством співпрацює. В червні 2019 закінчив вищий навчальний заклад та здобув диплом бакалавра. На роботу влаштуватися ще не встиг.
Захисник ОСОБА_4 просить суд відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування не доведено ризики, передбачені ст..177 КПК України та обрати інший вид запобіжного заходу.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).
При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
В обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, хоча зазначив, що ОСОБА_5 було затримано в Таращанській ЦРЛ після скоєного ДТП, а можливий вплив на потерпілих та свідків це є припущенням слідства, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте не всі, та вони не мають достатній ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід. Жодних підстав вважати, що зазначеному ризику може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу і в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.
Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (рішення ЄСПЛ у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), N 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).
В рішенні ЄСПЛ «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55 зазначено, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину ( який відноситься до злочинів, вчинених з необережності), постійно проживає в с. Станишівка Таращанського району Київської області у житловому будинку батьків, офіційно не працює, оскільки лише в червні закінчив вищий навчальний заклад, раніше не судимий, в судовому засіданні слідчим не надано відомостей щодо перебування його на диспансерному обліку у психіатра та нарколога, характеризуючих даних з місця проживання, не доведено міцності соціальних зв`язків, не надано висновків медичного закладу про можливість перебування ОСОБА_5 в умовах ізоляції, оскільки після ДТП ним отримані тілесні ушкодження та він в зал судового засідання прибув з тілесними ушкодженнями та на милицях.
Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначених ризиків іншим, менш суворим з запобіжних заходів.
Отже, тримання під вартою не буде відповідати принципу пропорційності, оскільки слідчим не доведено, що інші, менш суворі заходи не будуть достатніми для досягнення цілі - явки підозрюваного до слідчого та до суду.
Суд враховує також рішення Хайредінов проти України, в якому ЄСПЛ прийшов до висновку, що національними судами не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Таким чином, враховуючи дані, що особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю за необхідне відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Таращанського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000244 від 28.07.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя:ОСОБА_1