ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4131/19
Провадження № 1-кс/210/2445/19

"24" липня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000327 від 21.07.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Кисляківка, Кущевського району Краснодарського краю, громадянина України, татарина, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України несудимого, останній раз був засуджений 15.02.2006 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу за ст.156 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.1 п. «Е» ЗУ «Про амністію» від 31.05.2005 року, від відбуття покарання звільнений з залу суду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся т.в.о. начальника СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_6 з вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 20.07.2019 року у вечірній час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив у ванній оголеною малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у останнього в гостях, при цьому ОСОБА_9 достовірно знав, що остання не досягла чотирнадцятирічного віку.

В цей момент у ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру з малолітньою ОСОБА_8 застосовуючи до останньої фізичне та психологічне насильство.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , своїми руками схопив малолітню ОСОБА_8 за шию, чим виразив погрозу діями та словами щодо здійснення дій сексуального характеру у відношенні малолітньої сестри ОСОБА_8 ОСОБА_10 , 2015 року народження, яка на той момент також перебувала в приміщенні вказаного житла та спала, таким чином подавив волю малолітньої ОСОБА_8 до будь-якого супротиву та примусив неодноразово вступати із ним в статевий контакт в період часу з 22 години 30 хвилин 20 липня 2019 року до 12 години 00 хвилин 21 липня 2019 року, перебуваючи в приміщеннях ванної, спальних кімнат буднику та господарської будівлі (літньої кухні) розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись сформованим відчуттям страху за своє життя і здоров`я та малолітньої сестри ОСОБА_10 , ОСОБА_9 неодноразово, не менше трьох разів, почергово вчиняв із малолітньою ОСОБА_8 дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій та пальців рук, без її добровільної згоди, чим досяг задоволення своєї статевої пристрасті, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_8 не досягла чотирнадцятирічного віку.

Приблизно о 16 годині 00 хвилин 21 липня 2019 року, малолітня ОСОБА_8 , отримавши змогу залишити місце вчинення злочину, забрала свою молодшу сестру ОСОБА_10 та поїхала додому до м. Кривого Рогу.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець ст. Кисляківка, Кущевського району Краснодарського краю, громадянин України, татарин, пенсіонер, в силу ст.89 КК України несудимого, останній раз був засуджений 15.02.2006 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу за ст.156 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.1 п. «Е» ЗУ «Про амністію» від 31.05.2005 року, від відбуття покарання звільнений з залу суду, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.07.2019 року о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 21.07.2019 року; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу, що її зґвалтувала; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 .

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років існує реальна загроза того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як з потерпілою моє родинні зв`язки, а також продовжити злочину діяльність, вчинивши інше кримінального правопорушення, оскільки раніше вже був засуджений за аналогічний злочин.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та зазначила, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просила суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомив, що ним було вчинено даний злочин, у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 також поклався на розсуд суду у вирішенні вказаного клопотання.
Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Окрім обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_14 інкримінованого йому кримінального правопорушення та визнання своєї вини останнім, його вина підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.07.2019 року; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 та протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .

Згідно ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, з метою уникнення відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як з потерпілою має родинні зв`язки, а також продовжити злочину діяльність, вчинивши інше кримінального правопорушення, оскільки раніше вже був засуджений за аналогічний злочин.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній на даний час перебуває на пенсії, міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років позбавлення волі. Вину визнав лише після викриття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає наявними наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_9 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілих і свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Таким чином, обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З урахування особи підозрюваного, способу вчинення даного кримінального правопорушення, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання т.в.о. начальника СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000327 від 21 липня 2019 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді взяття під вартою з 22 годин 30 хвилин 21 липня 2019 року до 22 години 30 хвилин 22 вересня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1