ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ;

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/7275/19 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньо-технічною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16.09.2018 року приблизно о 8 годині 45 хвилині водій ОСОБА_9 допустив порушення вимог п. 2.3 (б), 8.7.3 (e), 10.1, 12.1, 13.1, 31.1 та 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,
- п. 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або безпеки іншим учасникам руху.
- п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
- п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостейвантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
- п. 31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
- п. 31.4.5. Колеса і шини:
г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різнихрозмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора длявантажних автомобілів;
Порушення виразились в тому, що 16.09.2018 року приблизно о 08 годині 45 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , але з невідповідністю в ходовій частини, а саме: на передню вісь автомобіля встановлено шини різних моделей з різними малюнками протекторів, перебуваючи на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вулиці Розумовська та вулиці М`ясоїдівська, почав здійснювати рух з проїжджої частини вулиці Розумовська у напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, при ввімкненому червоному сигналі світлофору, а саме на проїжджу частину вулиці М`ясоїдівська. Під час зміни напряму руху на вул. М`ясоїдівська за кермом транспортного засобу уважним небув, діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не дотримуючись безпечної дистанції продовжив рух в результаті чого відбулось зіткнення з велосипедом марки «Auther», під керуванням ОСОБА_10 , передньою середньою частиною автомобіля з задньою частиною велосипеда.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому верхньої третини та вінцевого відростка ліктьової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому головки променевої кістки лівого передпліччя зі зміщенням уламків, синець лівого стегна. Переліченні ушкодження утворились від дії тупих предметів, та могли бути отриманні в умовах ДТП. Відкритий осколковий перелом верхньої третини та вінцевого відростка ліктьової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом головки променевої кістки лівого передпліччя зі зміщенням уламків, синець лівого стегна спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав показання, які співвідносяться з формулюванням обвинувачення, викладеним у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_10 , який визнаний цивільним позивачем, був заявлений цивільний позов, за яким він просив стягнути з ОСОБА_9 на його користь 153 822, 05 гривень матеріальної шкоди та суму у розмірі 100 000 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_9 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково. Захисник ОСОБА_9 ОСОБА_11 надав суду письмові заперечення, вважаючи, що заподіяна шкода повинна бути відшкодована страховою компанією, з якою у цивільного відповідача був укладений договір відповідно до

В обґрунтування позовних вимог в частині необхідності стягнення матеріальної шкоди цивільний позивач ОСОБА_10 вказав, що сума 37133, 77 гривен була ним витрачена в зв`язку з необхідністю проведення операції, а саме:
- операційний набір ліків та перев`язувальних матеріалів вартістю 8 007, 16 гривень;
- набір МОС ліктьової кістки вартістю19 600 гривень;
- набір ліків та перев`язувальних матеріалів вартістю 3 826, 61 гривень;
- оплата хірурга і анестезіолога за проведення операції в розмірі 5000 гривень;
- оплата медперсоналу за проведення перев`язок і уколів в розмірі 700 гривень.
В період реабілітації і розробки ліктьового суглоба після лікування в травматологічному відділенні МКЛ № 11 м. Одеси, у позивача стався вивих ліктьового суглоба і він був змушений продовжити лікування в «Інституті травматології та ортопедії НАМІ України» у м. Києві. За період лікування в «Інституті травматології та ортопедії НАМІ України» позивач неодноразово відвідував м. Київ і ніс транспортні витрати. За весь період лікування в м. Києві позивач та супроводжуючи його особи витратили 2 555, 70 гривень.
В «Інституті травматології та ортопедії НАМІ України» у м. Києві позивачу 25.10.2018 р. була проведена операція у вигляді ревізії області пошкодження, відкритого вправлення вивиху передпліччя, трансосальної фіксації вінцевого відростка; ендопротезування головки лівої променевої кістки. Також була проведена антибіотикопрофілактика, перев`язки, обезболювання, дозована розробка рухів. Витрати на операцію і лікування склали 6 7398, 13 гривень і складаються з наступних витрат:
- договір добровільного медичного страхування №258655 від 23.10.2018 р. на суму 5 800 гривень;
- ендопротезів голівки променевої кістки вартістю 19 800 гривень;
- операційний набір ліків та перев`язувальних матеріалів, а також проведення обстежень до і після операції на суму 4 098, 13 гривень;
- благодійний внесок на потреби відділення в розмірі 1 000 гривень;
- оплата хірурга і анестезіолога за проведення операції в розмірі 36 700 гривень.
Також позивачу належить провести ще одну операція в «Інституті травматології та ортопедії НАМІ» через один рік після останнього оперативного лікування. Виходячи з розцінок на медичні послуги, ліки і перев`язувальні матеріали на жовтень 2018 р., вартість операції буде складатися в межах 32 000 гривень.
Після ДТП позивач протягом 2,5 місяців не міг здійснювати трудову діяльність. Позивач є приватним підприємцем. Протягом 2,5 місяців він не мав ніякого заробітку, при цьому він оплачував податок на трудову діяльність в розмірі 176 гривень на місяць, що за 2,5 місяці склало 440 гривень, оплачував страховий пенсійний збір в розмірі 819, 06 гривень на місяць, що за 2,5 місяці склало 2047, 65 гривень, а також оплачував оренду робочого місця на ринку в розмірі 1848 гривень на місяць, що за 2,5 місяці склало 4620 гривень. За період непрацездатності позивач втратив в доходах мінімум 9307.5 гривень виходячи з мінімальної заробітної плати по Україні в розмірі 3723 гривні за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р.
При ДТП був пошкоджений велосипед позивача. Для його ремонту був придбаний новий обід колеса за 525 гривень, а також була проведена повна збірка заднього колеса. Оплата ремонтних робіт склала 350 гривень.
Крім матеріальних збитків, діями відповідача позивачу нанесено немайнових втрат, викликаних моральними і фізичними стражданнями, які викликали негативні зміни в його житті, а саме: негативні переживання і спогади, настороженість, тривога, емоційні і тілесні реакції при згадці аварії, тяжкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання і реабілітації, переживання фізичних незручностей, змінювальний настрій, порушення сну, емоційна напруга, реакції і побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.
У момент ДТП позивач переніс фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я.
З моменту ДТП в вересні місяці 2018 по грудень місяць 2018 р. позивач постійно приймав знеболювальні препарати через сильний біль. До теперішнього часу у позивача є проблеми зі здоров`ям у вигляді постійних болів в лікті, обмежена фізична активність, проблеми пов`язані з пошуком зручного положення руки під час сну, що призводить до порушення повноцінного відпочинку.
Розглядаючи цивільний позов у кримінальному провадженні суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З урахуванням викладеного, встановивши вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, суд вважає, що майнова шкода була завдана позивачу з вини ОСОБА_9 , який на час вчинення ДТП на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом - автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто відповідно до ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, є належним відповідачем.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Згідно до положень ст.75 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з норми ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження його позовних вимог, суд вважає, що ці докази доводять обгрунтованість вимог лише частково.
Так, дослідивши докази позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_9 підлягають лише суми витрат, які підтверджені документально.
Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суми витрат, які пов`язані з лікуванням ОСОБА_12 , а саме:
- операційний набір ліків та перев`язувальних матеріалів вартістю 8 007, 16 гривень;
- набір МОС ліктьової кістки вартістю 19 600 гривень;
- набір ліків та перев`язувальних матеріалів вартістю 3 826, 61 гривень;
- ендопротезів голівки променевої кістки вартістю 19 800 гривень;
- операційний набір ліків та перев`язувальних матеріалів, а також проведення обстежень до і після операції на суму 4098, 13 гривень;
- транспортні витрати у сумі 2555, 7 гривень.
Що стосується компенсації інших витрат, які на думку позивача підлягають стягненню з ОСОБА_9 , суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про обґрунтованість цих вимог.
Так, позивачем не надано будь-яких доказів того, що ним були витрачені кошти на:
- оплату хірурга і анестезіолога за проведення операції в розмірі 36 700 гривень.
- оплату хірурга і анестезіолога за проведення операції в розмірі 5 000 гривень;
- оплату медперсоналу за проведення перев`язок і уколів в розмірі 700 гривень.
Що стосується компенсації сум, витрачених на благодійну діяльність та на договір добровільного медичного страхування, суд вважає що ці витрати не були обов`язковими для сплати при проходженні лікування, оскільки вони носять добровільний характер.
Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_9 сум втраченого доходу, суд також вважає залишити без задоволення, оскільки позивачем не надано підтвердження його підприємницької діяльності та медичних документів, якими б були підтверджені строки його тимчасової непрацездатності.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на ремонт пошкодженого майна (велосипеду), суд залишає вимоги позивача в цієї частині без задоволення, оскільки позивач не надав документального підтвердження таких витрат.
Суд також не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача майбутніх витрат на можливе лікування, оскільки необхідність такого лікування в майбутньому та його вартість не підтверджена відповідними документами (доказами).
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

Підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями встановлена судом.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, майновий стан відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди.

Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого про покладання обов`язку компенсації позивачу заподіяної моральної та матеріальної шкоди страховою компанією, з якою ОСОБА_9 було укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, суд не сприймає ці доводи захисника як належні, оскільки захисником не було надано під час судового засідання будь-якого підтвердження факту укладання ОСОБА_9 такого договору. Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_9 не було запропоновано цивільному позивачу звернутися з вимогою про відшкодування спричиненої йому шкоди до страхової компанії, з якою він уклав відповідний договір.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 суму в розмірі 57 887, 60 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 30 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд керується положеннями ст. 124 КПК України, згідно яких , у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів суд вирішує виходячи з положень ст. 100 КПК України.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього покарання у вигляді штрафу.

При цьому, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_9 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки злочин був вчинений обвинуваченим внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху України. Будь-яких документів, які підтверджують факт використання обвинуваченим транспортного засобу з метою підприємницької діяльності ОСОБА_13 до суду не надав.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Позовні вимоги ОСОБА_14 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму в розмірі 57 887, 60 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 30 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6 676 гривень.
Арешт, накладений на речовий доказ: автомобіль марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати, речовий доказ повернути власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_15