Справа № 442/2547/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/614/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній, покликаючись на наявність заохочень, працевлаштування та прибільшення працівниками колонії кількості стягнень, просить задоволити його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з характеристикою, затвердженою 02.05.2019 року адміністрацією державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)», ОСОБА_6 засуджено вироком Апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2006 року за вчинення злочину, передбаченого п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 155, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 14 листопада 2006 року ОСОБА_6 замінено довічне позбавлення волі на 17 років позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2016 року за ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.10.2005 року по 14.11.2006 року у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі з 04 листопада 2005 року.

З 15 січня 2007 року відбуває покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)».

За час відбування покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засуджений ОСОБА_6 допускав порушення режиму тримання, за що десять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, дані порушення виражались у порушенні розпорядку дня, зберіганні заборонених предметів, нетактовній поведінці по відношенню до адміністрації установи. Адміністрацією установи чотири рази заохочувався. Ініціативи у працевлаштуванні на виробництві установи не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, мали місце прояви нетактовної поведінки. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації виховних заходів в установі не приймає. Взяв участь у реалізації програми диференційовано виховного впливу «Освіта», у 2018 році закінчив навчання в Дрогобицькій вечірній (змінній) школі здобувши повну загальну середню освіту. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення не приймає. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Згідно протоколу №10 від 14.05.2014 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 100, 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення. Згідно протоколу №3 від 08.02.2017 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Згідно протоколу №14 від 26.07.2017 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення. Згідно протоколу №8 від 25.04.2018 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до втечі.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду прийшла до переконання, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

При цьому колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганнявчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покаранняможе бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення відвідбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Суд першої інстанції, виходячи з наявних в особовій справі характеристик, дійшов висновку, що, незважаючи на наявність заохочень, засуджений своєю поведінкою не довів, що повністю став на шлях виправлення та така поведінка не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до ОСОБА_6 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому не вбачає підстав до задоволення його клопотання.

Твердження апелянта щодо прибільшення працівниками колонії кількості стягнень щодо нього не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2019 року, якоювідмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4