Справа № 487/5904/18
Провадження № 1-кп/487/271/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001239, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, росіянина, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.11.2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст..185 ч.ч.2,3 ст.70 ч.1 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України зі звільненням від відбуття покарання строком на три роки,

-24.04.2019 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст..185 ч.2 ст.71 ч.1 КК України до чотирьох років семи місяців позбавлення волі, -

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
28.03.2017 року, близько 16-00 години, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, в період іспитового строку, встановленого за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03.11.2015 року, перебуваючи у кв. АДРЕСА_3 та маючи корисливий умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка пообіцявши в подальшому повернути, заздалегідь маючи намір не виконувати обіцянку, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J1», який належить потерпілій ОСОБА_8 , вартістю 2510 грн.

Після чого утримуючи вказане майно при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 2510 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України та визнає його винуватим у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) вчиненому повторно

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 28.03.2017 року, близько 16-00 години, перебуваючи у кв. АДРЕСА_3 вирішив, шляхом обману, заволодіти майном потерпілої ОСОБА_8 та під приводом здійснення телефонного дзвінка взяв у неї мобільний телефон «Samsung Galaxy J1», який в послідуючому продав, вилучені грошові кошти витратив на власні потреби.

У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті, у присутності захисника, та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , підтвердила факт заволодіння обвинуваченим належним їй мобільним телефоном «Samsung Galaxy J1», що мав місце 28.03.2017 року за місцем її проживання у квартирі АДРЕСА_3 . Суду пояснила, що ОСОБА_3 взяв у неї телефон під приводом здійснення дзвінка та в наступному не повернув. Також зазначила, що матеріальну шкоду їй відшкодовано у повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено злочин середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого за вироком Жовтневим районним судом Миколаївської області від 03.11.2015 року.

ОСОБА_3 на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркодиспансері не перебуває.

За місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.190 КК України. з застосуванням положень ст..70 ч.4 КК України.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

У кримінальному провадженні речові докази, визначені положеннями ст..98 КК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст..70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 24.04.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1