Справа № 742/4152/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/551/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.018.270.210.001.693, за апеляційною скаргою захисника, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Ліс, Коропського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 17 жовтня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 17 жовтня 2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить пом`якшити призначене обвинуваченому покарання з 7 років позбавлення волі на 4 роки позбавлення волі. Звертає увагу, що ОСОБА_6 повністю і беззаперечно визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні, давав правдиві і послідовні покази про обставини інкримінованого діяння, тому в апеляційній скарзі не оспорює фактичних обставин справи, але вважає призначене його підзахисному покарання занадто суворим. Відповідно до ч. 2 ст. 50 та ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що не є тотожними поняттями і по різному проявились у його діях. На досудовому слідстві він вказав всі обставини вчиненого як в ході допиту так і на слідчому експерименті, а також підтвердив свої покази в суді. Саме на його показах ґрунтуються висновки судово-медичної експертизи про можливість отримання, локалізацію і тяжкість тілесних ушкоджень потерпілою. Усвідомивши наслідки, що настали у виді смерті потерпілої його підзахисний неодноразово пожалкував за свою імпульсивну поведінку, що висловлював у суді. Обставин, що обтяжують покарання його підзахисного судом не встановлено. В той же час він не погоджується з даними про особу ОСОБА_6 , на які посилався у вироку суд першої інстанції. До уваги взято негативні відомості характеристики з місця проживання відповідно до яких на його поведінку скаржилась мати потерпілої. У той же час у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що незадовго до 11 жовтня 2018 року ОСОБА_9 била потерпілу по голові металевою трубою і та втрачала свідомість та отримала тілесні ушкодження голови. Не можливо обійти увагою і поведінку потерпілої до заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме те, що 11 жовтня 2018 року вона впродовж дня розпивала спиртні напої, у т.ч. і в присутності його підзахисного. Допускала в його бік непристойні образи та чіпляння, дряпала обличчя. Не витримавши ОСОБА_6 вдарив потерпілу відкритою частиною долоні в область лоба. Після цього вивів її зі свого будинку на вулицю. Він не мав прямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Вважає, що такі дії його підзахисного були викликані саме сильним душевним хвилюванням, викликаним аморальними діями потерпілої. Ця обставина також має бути врахована при ухваленні рішення про тяжкість покарання ОСОБА_6 .. Його підзахисний вперше притягується до кримінальної відповідальності. Сторона обвинувачення просила в дебатах визначити покарання в межах санкції статті в мінімальному розмірі. З вказаних підстав він просив, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим, призначити покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, а саме 4 роки позбавлення волі.

На апеляційну скаргу захисника від прокурора надійшло заперечення, в якому він просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 11 жовтня 2018 року, близько 17 години, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній удар нижньою частиною долоні в область правого ока, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілої.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством і місцевим судом за ч. 2 ст. 121 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється. Тому колегія суддів не бере до уваги заяву адвоката, що скоєння обвинуваченим правопорушення було викликане сильним душевним хвилюванням.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину місцевий суд правильно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого та врахував при призначенні покарання.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу винуватого та його відношення до вчиненого: за місцем проживання зарекомендував себе негативно; зловживає спиртними напоями; скарги на його поведінку; поганий вплив на доньку (а.к.п.67); страждає хронічним алкоголізмом і потребує примусового лікування від алкоголізму.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті КК України, воно відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для зміни вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4