Номер провадження:1-в/521/876/19
У Х В А Л А
23 серпня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси із застосуванням відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-28.05.2009 року за ст.ст. 187 ч.3, 69 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.11.2012 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково не відбутий строк 2 місяці 26 днів;
- 21.01.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст.186 ч.2, 69 ч.170, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, суд

В С Т А Н О В И В:
Адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 .
Захисник та засуджений підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
ОСОБА_4 засуджений 21.01.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст.186 ч.2, 69 ч.170, 71 КК України до 3 років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає йому підставу звернутися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною ч. 1 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною 2 статті 81КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, початок строку: 19.03.2017 року, кінець строку: 19.03.2020 року, ОСОБА_4 під час тримання в Ізмаїльському УВП (№22) з 20.03.2016 року по 25.03.2017 року, заракомендував себе: посередньо. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не має. За період відбування покарання в Одеській виправній колонії № 14 з 25.03.2017 року зарекомендував себе наступним чином: не працевлаштований. За час відбування покарання характеризується негативно. До дисциплінарної відповідальності притягувався 4 (чотири) рази. Заохочень не має. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Своє спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку. Має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Намагається виконувати законні вимоги персоналу установи, та дотримуватися вимог пожежної безпеки.
Відповідно до ст.123 КВК України у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в організації виховних заходів, які проводяться в установі участі не приймає.
Відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне.
Твердження адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення, зокрема, під час розгляду клопотання, є такими, що не відповідають дійсним обставинам.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Той факт, що за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 , має: 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, але згідно п.14 ст.134 КВК України визнається таким, що не має стягнень, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1