КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/873/2019 Головуючий в суді I-інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.4ст. 296 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000664 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2018 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, має на утриманні двох дітей, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме ним.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 11 квітня 2017 року близько 17 години 30 хвилин в місті Українка Обухівського району Київської області ОСОБА_7 , знаходячись поблизу входу до території розважального закладу «Растафарі», що по вулиці Сосновій, 12, тримаючи в руках предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предмет, схожий на пневматичну (травматичну) зброю, підійшовши до потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час стояли неподалік вказаного закладу, де, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась у заподіянні останнім тілесних ушкоджень, з хуліганських мотивів, перебуваючи в громадському місці в присутності сторонніх осіб та пересічних громадян, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, умисно, безпричинно здійснив заздалегідь заготовленим предметом, схожим на пістолет для відстрілу набоїв з гумовими кулями, в сторону потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 близько 8 пострілів, які попали по різним частинам тіла останніх.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження. Після вказаних злочинних дій ОСОБА_7 зник з місця пригоди, при цьому залишивши потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без надання необхідної медичної допомоги.
Згідно з висновком експерта № 27 від 14.04.2017 року у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень на передній поверхні живота по серединній ліні в області епігастрії, на передній поверхні живота по серединній лінії нижче пупка, по латеральній зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу та в середній третині зовнішньої поверхні лівої гомілки, підшкірних гематом з осадненням на лівій бічній поверхні живота в області крила здухвинної кістки, загалом у кількості шести (6), що за терміном виникнення та морфологією може відповідати обставинам, вказаним у фабулі постанови (неодноразового влучання кулі, випущеної із пристрою для відстрілу набоїв з гумовими кулями) і належать: рани до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, крововиливи з осадженням до легких тілесних ушкоджень (згідно діючих Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995). Відповідно до наявних даних, вказані ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту з положення стоячи вертикально, в тому числі з прискоренням, а також внаслідок удару рукою, ногою чи падіння на тверду поверхню,та знаходяться у місцях, доступних для нанесення власноруч. Для вирішення питання про положення потерпілого та взаємне розміщення потерпілого і підозрюваного в момент нанесення ушкоджень недостатньо судово-медичних даних. Згідно з наявної медичної документації, відомо, що ОСОБА_9 на момент звернення за медичною допомогою у відділення невідкладної допомоги Обухівської ЦРЛ 12.04.2017 року міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню.
Згідно з висновком експерта № 26 від 14.04.2017 року у ОСОБА_10 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді одного сліпого вогнепального поранення латеральної поверхні середньої третини лівого стегна, що за терміном виникнення та морфологією може відповідати обставинам, вказаним у фабулі постанови (одноразового влучання кулі, випущеної із пристрою для відстрілу набоїв з гумовими кулями) і належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (згідно діючих Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Відповідно до наявних даних, вказані ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту з положення стоячи вертикально, в тому числі з прискоренням, а також внаслідок удару рукою, ногою чи падіння на тверду поверхню,та знаходяться у місцях, доступних для нанесення власноруч. Для вирішення питання про положення потерпілого та взаємне розміщення потерпілого і підозрюваного в момент нанесення ушкоджень недостатньо судово-медичних даних. Згідно наявної медичної документації, відомо, що ОСОБА_10 на момент звернення за медичною допомогою у відділення невідкладної допомоги Обухівської ЦРЛ 12.04.2017 року не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Прокурор вважає, що всупереч норм КПК України не надано належної правової оцінки дослідженим в ході судового розгляду доказам, відеозапису протоколу проведення обшуку, протоколам впізнання, висновкам експерта, відеозапису протоколу проведення слідчого експерименту, надана оцінка лише показанням свідків та потерпілих, які були надані під час судового розгляду, а всі інші докази, зібрані під час досудового розслідування та надані суду стороною обвинувачення, лише перелічені у вироку суду, жодної правової оцінки їм не надано.
Відсутність оцінки доказів свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки надання оцінки всім дослідженим доказам у сукупності, а також окремим доказам, таким як протокол обшуку від 11.04.2017, протоколи пред`явлення особи до впізнання від 03.06.2017, висновок експерта №11-1/216 від 20.07.2017 року прямо впливає на доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Одночасно судом не оцінені належним чином покази потерпілих, оскільки потерпілий ОСОБА_9 , який отримав поранення у живіт у кількості 6, вказав на те, що не бачив, хто саме наніс йому тілесні ушкодження, хоча особа, яка наносила тілесні ушкодження стояла прямо перед ним, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи та не бачити таку особу потерпілий просто не міг. Також на досудовому слідстві, потерпілий впізнав особу ОСОБА_7 як того, хто наносив йому тілесні ушкодження, що підтверджується протоколом пред`явлення особи до впізнання від 03.06.2017. Одночасно варто врахувати те, що під час проведення слідчого експерименту 03.06.2017 з потерпілим ОСОБА_9 , та відеозапис якого досліджувався в ході судового засідання, останній чітко вказав на місце розташування особи, яка наносила йому тілесні ушкодження та механізм їх нанесення, а саме здійснення пострілів.

Також потерпілий ОСОБА_10 , який отримав поранення у стегно, безпосередньо після події злочину під час проведення обшуку, під відеозапис вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка здійснювала постріли.
Таким чином, прокурор вважає оскаржуваний вирок суду незаконним, у зв`язку з невідповідністю фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинуваченого та у його інтересах захисника, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, думку потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок суду скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За умовами ст. 374 ч. 3 п. 1 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін. Таким чином кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь. Висновки у судовому рішенні повинні прямо впливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. При цьому недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суддя повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття 6 Європейської конвенції з прав людини.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.
Однак як вбачаєтьсяз матеріалів кримінального провадження суд не виконав наведених вимог процесуального закону.
За результатами розгляду вказаного кримінального провадження судом ухвалено вирок, згідно з яким, пославшись в мотивувальній частині вироку на те, в чому ОСОБА_7 обвинувачувався органом досудового розслідування та, що є доведеним, в подальшому дійшов висновку про виправдання обвинуваченого за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, - ОСОБА_7 . Проте, всупереч вимогам ст. 374 КК України не зазначив фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, які на думку суду були встановлені під час розгляду справи недоведеними із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Зокрема зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що фактично у мотивувальній частині виправдувального вироку викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із визнанням доказів у справі допустимими, але не надав їм правової оцінки та не обґрунтував їх, що відноситься до визнання особи винуватою, а резолютивна частина складена щодо визнання ОСОБА_7 виправданим.
Крім того, судом першої інстанції взагалі у вироку не вказані підстави визнання одних доказів допустимими,інших - недопустимими, та не надано оцінки вказаним доказам, у розумінні ст. 94 КПК України.

Суд першої інстанції визнаючи недопустимими письмові докази через відсутність в них окремих даних, як того вимагає КПК України, зокрема протоколу обшуку від 11.04.2017 року, не зазначив через порушення якого пункту і частини ст. 87 КПК України ці докази є недопустимими і яким чином відсутність окремих даних в цих доказах впливає на встановлення фактичних обставин, які спростовуються іншими доказами.

Положеннями ч.1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд першої інстанції ухваливши виправдувальний вирок порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо змісту вироку та складових його частин, які мають бути взаємоузгодженими, послідовними та логічними, мати вступну, мотивувальну та резолютивну частини.

У змісті вироку, відсутнє формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що є підставою для скасування такого рішення з призначенням кримінального провадження на новий розгляд.
У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції та призначенням нового розгляду, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2018 року підлягає скасуванню, як незаконний та необґрунтований, апеляційна скарга прокурора до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4