КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1645/19
Провадження № 1-кп/552/160/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і її представника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0002577 від 14.10.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта незакінчена вища, студент ННТІБ, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:

14 жовтня 2018 року близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ-21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Майдан Незалежності в м. Полтаві зі сторони вул. Театральна у напрямку вул. Соборності, та на перехресті вулиць Майдан Незалежності та Покровська, не вибрав безпечної швидкості, не дав дорогу та здійснив наїзд на чотирьох пішоходів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які переходили проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по напрямку руху автомобіля, внаслідок чого: ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 23.01.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів верхньої третини правої малогомілкової кістки та зовнішнього краю правої ключиці зі зміщенням, набряку м`яких тканин правого колінного суглобу, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 14 від 23.01.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: переломів лобкової та сідничної кісток тазу без зміщення, з частковим розривом зони росту між клубовою та лобковою кістками зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та саден шкіри обличчя, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 16 від 24.01.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри голови та лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 30.01.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забійні рани м`яких тканин лівої кисті та забоїв, саден шкіри обох верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 18 від 16.01.2019, стало порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної події шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та розповів, що 14.10.2018 року близько 19 години він рухався зі швидкістю близько 50 км/год. за кермом автомобіля «ВАЗ-21099» по вул. Майдан Незалежності в напрямку вул. Сінної в м. Полтаві. На вулиці було вже темно та вуличне освітлення було вимкнено. Коли він наблизився до перехрестя з вул. Покровська, його засліпило світло автомобіля, що рухався на зустріч, і він не побачив пішоходів на пішохідному переході. Лише коли він наблизився до пішохідного переходу ближче, то побачив чотирьох пішоходів, які переходили дорогу зліва на право по ходу руху його автомобіля та перебували посередині смуги руху його автомобіля. Він почав гальмувати, але через малу відстань не зміг своєчасно зупинитися та передньою частиною автомобіля наїхав на пішоходів. Зупинившись, він вийшов з автомобіля та почав викликати швидку допомогу. На місце події збіглося багато людей, які почали надавати першу необхідну допомогу постраждалим. Після чого він сів до свого автомобіля, де чекав на працівників поліції. Розкаюється у вчиненому. Позов прокурора щодо відшкодування витрат дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави на лікування неповнолітньої ОСОБА_9 визнає в повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_5 в її інтересах та інтересах дочки ОСОБА_9 , а також ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах дочки ОСОБА_10 визнає частково, а саме в частині відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди, яку вважає занадто завищеною. В частині відшкодування матеріальних збитків потерпілим позовні вимоги не визнає, оскільки вважає що вони повинні відшкодовуватися страховою компанією.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді розповіла, що 14.10.2018 року ввечері вона разом із своєю донькою ОСОБА_9 , подругою ОСОБА_4 та донькою останньої ОСОБА_10 відпочивали у парку біля стадіону «Ворскла». Близько 19 години вони вирішили іти додому. Коли вони підійшли до пішохідного переходу, що навпроти стадіону «Ворскла» по вул. Майдан Незалежності, транспортні засоби, що рухались ліворуч від них, зупинилися, надаючи їм можливість перейти дорогу. З правої сторони проїжджої частини на великій швидкості повз них проїхав автомобіль і більше праворуч автомобілів не було. При цьому дорога добре освітлювалася. Вони всі вчотирьох почали переходити проїжджу частину дороги по пішохідному переходу і коли вони вже пройшли її більшу частину, то вона повернула голову праворуч і побачила як прямо на них на великій швидкості їде автомобіль. Вона відчула сильний удар та втратила свідомість. Через кілька хвилин вона прийшла до тями та відчула сильний біль. Потім неподалік побачила ОСОБА_4 та її дочку, яка сильно кричали. І лише потім побачила свою дочку, яка лежала нерухомо в кількох метрах від неї без взуття. Незнайомі люди її почали заспокоювати та казати, що її дочка жива і лише знепритомніла. Водій автомобіля, який здійснив на них наїзд, і не намагався надати будь-яку допомогу, а лише трохи постоявши, закрився у себе в машині. Потім приїхала швидка допомога, яка забрала її з донькою до лікарні. Під час досудового слідства батьком обвинуваченого дійсно придбавалися ліки для її дочки на суму близько 4000 грн. Але вважає, що ця обставина не є підставою вважати, що обвинувачений розкаявся у вчиненому. Наполягає на суворому покаранні винного. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_4 дала покази аналогічні показам потерпілої ОСОБА_5 . Також наполягає на суворому покаранні обвинуваченого. Просила задовольнити її позов в повному обсязі.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У силу ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відсутні.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, частково відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_5 шкоду, злочин за ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості вчинений з необережності, до кримінальної відповідальності притягається вперше та навчається у ВУНЗ, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За таких обставин суд вважає за можливе визначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі. При цьому, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання. В той же час суд вважає за необхідне застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Позов прокурора в інтересах Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо вартості витрат на стаціонарне лікування малолітньої потерпілої ОСОБА_9 підлягає задоволенню в повному обсязі.

В суді потерпіла ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах дочки неповнолітньої ОСОБА_9 заявила позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальних збитків в сумі 70339,68 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Потерпілою ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах дочки неповнолітньої ОСОБА_10 заявлений позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальних збитків в сумі 6121,35 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Відповідно до змісту ст. 128 КПК України, потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, вказані вимоги закону передбачають можливість залучення співвідповідача у справі лише за клопотанням позивача.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися з цивільними позовами про відшкодування шкоди до обвинуваченого ОСОБА_7 . Ухвалою суду від 10.04.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта».

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Про що також зазначено у Постанові від 04.07.2019 року справа № 274/2983/17 колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховний Суд.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» дано визначення страхової виплати, та вказано, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до полісу № АК 8996519 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_11 застрахував свій автомобіль марки «ВАЗ-21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , з страховим лімітом за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн., і відповідно майну 100000 грн.

Розмір завданої шкоди потерпілим не перевищує ліміт відповідальності страховика.

З урахуванням наведеного позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки пред`явлені до неналежного відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині відшкодування завданої моральної шкоди з врахування характеру, ступені, обсягу та тривалості фізичних і моральних страждань, підлягають задоволенню в повному обсязі.
З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого та стягнути на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст..100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради - 2709,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 за проведення експертиз судові витрати на користь держави в розмірі 2002 грн.

Речовий доказ у вигляді автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1