Дата документу 06.06.2019 Справа № 336/599/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/976/19
Єдиний унікальний № 336/599/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.190 КПК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2019 року, задоволено клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно зі змістом ухвали, прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.
За наслідком підготовчого судового засідання суд пришов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки в ньому фактичні не викладені обставини скоєння інкримінованого злочину у відповідності до диспозиції статті особливої частини КК України, а їх кваліфікація суперечить викладеним обставинам, також не зазначено вартості майна, у заволодінні яким обвинувачується ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки вона винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, у ньому викладені ті фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими, у висвітлена і спосіб вчинення злочину і вартість майна. Суд же в порушення вимог ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання вийшов за межі питань, які розглядаються судом у підготовчому судовому засіданні. Крім цього звертає увагу, що фактично ініціатива подачі клопотання про повернення обвинувального акту належала не стороні захисту а саме суду.
З огляду на вказане просить ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, просила ухвалу суду скасувати, призначити розгляд провадження в суді першої інстанції; обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора; потерпілу, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до п.3 ч.3, ч.4 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини скоєння інкримінованого злочину у відповідності до диспозиції статті особливої частини КК України, а їх кваліфікація суперечить викладеним обставинам, не зазначено вартості майна, у заволодінні яким обвинувачується ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження випливає, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні обставини в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Підставою для повернення обвинувального акта слугувало те, що на переконання суду, формулювання обвинувачення, не відповідало правовій кваліфікація зазначеній в обвинувальному - ч.1 ст.190 КК України, не вказано який саме спосіб скоєння шахрайства був застосований ОСОБА_7 для заволодіння майном: обман чи зловживання довірою.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані висновки суду першої інстанції є передчасними, адже фактично судом робиться оцінка кваліфікації дій обвинуваченого, тобто наявність в його діях складу кримінального правопорушення. Вказане свідчить про те що суд першої інстанції вийшов за межі наданих повноважень на стадії підготовчого судового засідання.

Інша обставина, зазначена в ухвалі суду, а саме не зазначення вартості майна, у заволодінні яким обвинувачується ОСОБА_7 , так само не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Разом з тим, зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначено вартість майна, яким заволодів обвинувачений.

Колегія суддів не встановила підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбаченим ст.291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2019 року, якою задоволено клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Матеріали кримінального провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4