Справа №127/7315/17
Провадження №1-кп/127/881/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0006891, які надійшли з Вінницької місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого технічним директором «НВК Центр випробувань», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,-
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , 01 вересня 2016 року приблизно о 05:30 год. перебуваючи на вулиці біля буд. №1 по вул. Жуковського у м. Вінниці, підійшов до свого батька ОСОБА_6 , з яким перебував у неприязних відносинах. Останній попросив його забрати деякі речі з коридору їх спільного будинку, щоб була змога вилізти на горище та очистити комин від сажі, на що ОСОБА_9 відреагував негативно та між ними почалася сварка, в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень батькові.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, ОСОБА_9 наніс два удари правою рукою, в якій знаходилася зв`язка металевих ключів від дверей, в область лівої сторони обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на коліна, а ОСОБА_9 продовжував наносити йому тілесні ушкодження, а саме: один удар лівою рукою в область правої сторони обличчя та ще приблизно 5-6 ударів правою рукою, в якій перебувала зв`язка металевих ключів, в область задньої частини голови.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма) - забій головного мозку легкого ступеню, забійна рана лівої щоки, травматичне пошкодження лівого лицьового нерву. Дані ушкодження у ОСОБА_6 не являлися небезпечними для життя та не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за своїм характером потягли тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я, тому згідно висновку експерта № 346/347/371 від 30.03.2017 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії тупого твердого предмету (предметів) - в ділянку голови, зокрема,обличчя, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним у матеріалах кримінального провадження, тобто могли виникнути внаслідок ударів по голові ОСОБА_6 рукою, в якій знаходилася зв`язка металевих ключів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.
Суду пояснив, що на час вчинення злочину 01 вересня 2016 року проживав із сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , потерпілий там теж проживає та являється власником даного будинковолодіння.
01 вересня 2016 року обвинувачений йшов від гаража додому, потерпілий разом з свідком ОСОБА_10 стояли на вулиці, біля хвіртки. Коли обвинувачений підійшов до них, потерпілий почав вимагати від нього звільнити прохід на горище та забрати речі, бо він буде чистити сажу. Далі потерпілий лівою рукою вдарив обвинуваченого в шию, що сталося далі обвинувачений не пам`ятає,оскільки втратив свідомість, але побачив потерпілого всього в крові. Потерпілий почав падати і свідок ОСОБА_10 його втримав. Після цього обвинувачений пішов додому вимив руки, його дружина викликала поліцію і швидку. Коли обвинувачений знову вийшов на вулицю, потерпілий стояв із свідком біля хвіртки і у нього з обличчя сильно текла кров, обвинувачений підтверджує, що можливо ключами зачепив обличчя потерпілого і пошкодив його. Також на обличчі у потерпілого були три шрами від порізів, які на думку обвинуваченого, потерпілий отримав коли обвинувачений відштовхував його від себе. Все сталося після того, коли потерпілий перший вдарив обвинуваченого. Обвинувачений потерпілого не бив. Далі приїхала поліція, а через 40 хв. приїхала швидка, яка забрала потерпілого.
Обвинувачений не звертався із заявою до поліцію по питанню нанесення йому тілесних ушкоджень.
У потерпілого обвинувачений бачив три порізи, перший - вертикальний біля лівого вуха, другий ближче до ока, третій горизонтальний справа під оком. Обвинувачений підтверджує, що в результаті його дій, у потерпілого на обличчі є три шрами, але його дії були інстинктивні, підсвідомі, були відповіддю на удар, який наніс потерпілий обвинуваченому першим в шию та коли втрачав рівновагу.
Обвинувачений підтверджує, що лівою рукою відштовхував від себе потерпілого, який нападав на нього.
Крім обвинуваченого потерпілому більше ніхто не наносив тілесні ушкодження.
Цивільний позов потерпілого не визнає, вважає його надуманим та не підтвердженим жодними доказами.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України його вина повністю підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідка.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачений є його сином, він проживає в приватному будинку, який являється власністю потерпілого, крім нього в будинку зареєстровані син з дружиною та їхні двоє дітей.
Неприязні стосунки з обвинуваченим у потерпілого виникли з 2009 року після того, як син почав претендувати на будинок, хотів позбавити потерпілого права власності на будинок і з 2010 року у них почалися судові спори з цього приводу.
01 вересня 2016 року близько16 годин, обвинувачений мав вільний час і хотів підготувати будинок до зими, потрібно було почистити на горищі комин, лежак від сажі. В зв`язку з тим, що обвинувачений закрив шафою двері в коридор, де знаходиться вихід на горище, потерпілий виліз на дах, почистив димохід, вийшов на вулицю і попросив обвинуваченого, який йшов від гаража, прибрати шафу щоб потерпілий міг залізти на горище і почистити лежак від сажі, але він не реагував, потерпілий декілька раз повторив прохання, на що у відповідь почув нецензурну лайку. В цей час проходив знайомий потерпілого ОСОБА_10 , який зупинився біля потерпілого і вони стояли розмовляли. Обвинувачений стояв в 1,5 - 2 метрах в стороні і продовжував обзивати потерпілого нецензурною лайкою. Потім потерпілий повернувся до обвинуваченого, пройшов кілька кроків щоб дізнатися в зв`язку з чим обвинувачений його ображає і підняв руку на обвинуваченого, але його не вдарив, на що у відповідь отримав удар лівою рукою із зв`язкою ключів від гаража в руці, в обличчя, в область лівого вуха, розірвавши його, при цьому біля скроні розсік шкіру обличчя. Від отриманих ударів потерпілий впав на коліна, а обвинувачений продовжував наносити удари, нанісши ще десь 3-4 удари. Весь конфлікт був в присутності свідка ОСОБА_10 , з яким потерпілий стояв біля воріт і який зупинив обвинуваченого. Коли обвинувачений пішов до будинку, під`їхав сусід ОСОБА_11 , якого попросили викликати швидку і поліцію. Працівники поліції приїхали через 8-10 хв., швидка через 20 хв.
Під час того, як працівники поліції розпитували потерпілого про події, з будинку вийшов обвинувачений. На запитання працівників поліції про причину побиття потерпілого, обвинувачений відповів, що його вдарив потерпілий і тому він так відомстив. Працівники поліції звернули увагу, що на обвинуваченому не було ніяких тілесних ушкоджень, які йому наніс потерпілий. Потім приїхала швидка допомога, працівники якої надали медичну допомогу потерпілому і забрали його до лікарні. Перебуваючи в лікарні у потерпілого кровотеча не зупинялася і було вирішено провести операцію, яка проходила протягом години. Весь цей час потерпілого чекали слідчі, які після операції відібрали у нього пояснення.
Понівечене у потерпілого обличчя є наслідком побиття його обвинуваченим.
В лікарні потерпілий пролежав більше 21 дня, тобто з 01 вересня 2016 року по 22 вересня, витратив на лікування 5 814, 41 грн., що підтверджується чеками. Потім потерпілого виписали з лікарні і він продовжував лікуватися.
У потерпілого посттравматичний неврит настав після другого удару, тобто від удару в область лівого вуха, де проходить пучок лицевого нерву, нанесеного рукою обвинуваченого з ключами. На думку потерпілого удар обвинувачений наніс навмисно, цілеспрямовано.
Цивільний позов підтримує у повному обсягу і просить його задовольнити.
Моральна шкода в сумі 30 000 грн. полягає в тому, що після випадку у потерпілого погіршився сон, зір, слух, постійно болить голова, на зняття головної болі потерпілий витрачає велику суму коштів, також він боїться обвинуваченого, який продовжує погрожувати йому фізичною розправою. Потерпілий не може вести нормальний спосіб життя, не може ходити в гості, оскільки у нього не скорочується нерв на обличчі, він часто прикушує губу.
При обранні виду та міри покарання потерпілий просив суд суворо покарати обвинуваченого максимально, як передбачено санкцією статті по якій його обвинувачують.
Обстеження головного мозку пройшов. Всі симптоми які зазначені у висновку лікарів є у потерпілого до цього часу.
За весь час після скоєного кримінального правопорушення, обвинувачений жодного разу не звернувся до потерпілого з допомогою, він навіть не вибачався.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з обвинуваченим та потерпілим знайомий, проживає з ними по-сусідству на одній вулиці. З потерпілим у свідка дружні відносини, з обвинуваченим нормальні.
01 вересня 2016 року після 15 год. дня свідок проходив до свого гаража, який розташований по АДРЕСА_1 та знаходиться навпроти будинку ОСОБА_12 . Свідок зупинився, поговорити з потерпілим ОСОБА_6 , коли в цей час підійшов обвинувачений ОСОБА_9 і між ними почалася розмова на підвищених тонах, син виражався в адресу батька нецензурною лайкою, свідку не відомо чому така агресія зі сторони сина до батька, також йому не відомо, яка розмова між собою була у них до того, як свідок підійшов. Але в присутності свідка обвинувачений звернувся до потерпілого, сказавши вдарити його, на що потерпілий відповів, навіщо він йому потрібен щоб його бити, після чого обвинувачений ОСОБА_9 рукою, в якій були ключі від гаража, вдарив батька ОСОБА_6 в обличчя, батько впав на коліна і у нього з обличчя сильно потекла кров. Обвинувачений продовжував бити батька, наніс ще 3-4 удари. У потерпілого все обличчя було в крові та уся площадка перед будинком була в крові. Коли син побачив кров, він утік. В цей час по дорозі проїхало кілька машин. Свідок побачив ще одного сусіда і попросив викликати швидку, але вийшов обвинувачений і сказав, що швидку вже викликав. В цей час приїхали працівники поліції, які відібрали пояснення у свідка і відпустили. Працівники поліції спочатку допитали свідка і відпустили, свідок не бачив коли пояснення надавав потерпілий, його забрала швидка.
Свідок не бачив щоб обвинувачений мив руки, оскільки в будинку не був, всі події були на вулиці. Коли син вийшов з будинку, у нього вже були чисті руки. Удари обвинуваченим наносились в голову потерпілого, в яку саме частину не знає. Удари були нанесені в голову металевим предметом, який знаходився в правій руці обвинуваченого.
Свідку відомо, що потерпілий перебував в лікарні, в лікарні свідок потерпілого не навідував.
Свідок не бачив чи була кров у обвинуваченого на тілі чи одягу.
На момент конфлікту були обвинувачений, потерпілий та свідок. Потім почали збиратися люди і потерпілий зупинився бити батька, їх прізвища свідку невідомі.

Допитана в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_13 суду пояснила, що у висновку експерта від 17.03.2017 була допущена опечатка, а саме зазначено, що 11 вересня 2016 року потерпілому було проведено первинно - хірургічну обробку ран, оскільки її проводять в день поступлення хворого до лікарні, його оглядають всі спеціалісти вузького профілю. Експерт не може пояснити де була опечатка, можливо в медичній картці, можливо допустили експерти в своєму висновку, але коли читати по тексту до і після, то логічно видно що це є опечатка по числам. Потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.09.2016 по 22.09.2016.
Лікар, який лікував потерпілого, прийшов до висновку, на підставі своїх знань, що у потерпілого травматичне пошкодження лицевого нерву, це після травматичний парез, оскільки він спеціаліст вузького профілю і краще за нього щелепно-лицеву ділянку тіла ніхто не знає.
При прийнятті висновку, експерти користуються документами, які їм надають, в даному випадку медичною картою стаціонарного хворого, яку експертами було вивчено.
Дисциркуляторна енцефалопатія - це не ушкодження, це захворювання. Якщо у потерпілого є якась своя патологія супутня чи вікові зміни в організмі, вікові зміни судин, це ніяк не впливає на те, які були у нього ушкодження. В медичних документах, як в медичній картці, так і в амбулаторній картці зустрічались захворювання хронічного характеру, вікові, гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, але ці захворювання не оцінювали у висновку, перед експертами не стояло таке питання, вони оцінювали лише ушкодження це закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, забійна рана щоки, травматичне пошкодження лицьового нерву. Перед експертами не ставилось питання оцінити чиїсь дії, хто що лікував, патологію людини не оцінювали, лише ушкодження, які привели до тривалого розладу здоров`я, тобто саме лікування ушкоджень, потягнуло лікування потерпілого 21 день.
Для з`ясування механізму нанесення тілесних ушкоджень, в результаті яких встановлений діагноз: парез лицевого нерву, внаслідок яких дій та який був нанесений удар - проводились ряд слідчих дій, відомо що були нанесені достатньої сили удари рукою, в якій були ключі. Експертами нанесення удару саме металевим предметом, як зазначено у висновку, не перевіряється, вони вивчають матеріали кримінального провадження, оглядають потерпілого, усі протоколи і на основі їх приймають висновок. Лікарі встановлюють діагноз, приписують лікування, а експерти лише діагноз оцінюють чи він був, чи його не було.
Парез це травматичне ушкодження лицевого нерву, яке може виникнути як зразу, так і через проміжок часу, як це було встановлено лікарями.
В медичній картці стаціонарного хворого у потерпілого зазначено: рана забійна, не різана, яка супроводжується кровотечею.
У висновку зазначено, що потерпілий після стаціонарного лікування, відмовився від обстеження за відсутністю коштів, згідний на амбулаторне доліковування, також зазначено, що виписався з лікарні з покращенням, рекомендовано доліковування у сімейного лікаря, тобто продовжував лікування.

Крім показань потерпілого, свідка та експерта вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
-витягом з кримінального провадження №0006891, відповідно до якого 01 вересня 2016 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.1 ст. 125 КК України;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 вересня 2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 просить прийняти міри до його сина ОСОБА_9 , який 01.09.2016 близько 15.30 годин спричинив йому тілесні ушкодження біля будинку АДРЕСА_1 ;
-висновком судово-медичної експертизи №346/347/371 від 17 березня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, забійна рана лівої щоки, травматичне пошкодження лівого лицьового нерву». Дані ушкодження у ОСОБА_6 не являлися небезпечними для життя та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за своїм характером потягли тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я, тому належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.1. «в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.). Вищезазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 01.09.2016р. Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 свідчать про травматичні дії тупого твердого предмету (предметів) в ділянку голови, зокрема, обличчя, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним у матеріалах кримінального провадження (протоколи допитів ОСОБА_6 від 02.09.2016 і від 24.01.2017, ОСОБА_10 від 24.01.2017, пояснення ОСОБА_9 від 01.09.2016, протоколи проведення слідчих експериментів від 01.03.2017), тобто могли виникнути внаслідок ударів по голові ОСОБА_6 рукою, в якій «знаходилась зв`язка металевих ключів»;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01 березня 2017 року із потерпілим ОСОБА_6 , оглянутого в судовому засіданні, відповідно до якого потерпілий, у присутності понятих, повідомляє про події, які відбулися 01 вересня 2016 року та за допомогою статиста показав як ОСОБА_9 наніс йому удари правою рукою, в якій знаходилася зв`язка металевих ключів та виступали з двох сторін кулака, в область лівої сторони обличчя та біля вуха зверху до низу, від яких він втратив рівновагу та впав на коліна. Далі ОСОБА_6 на статисту показав як саме ОСОБА_9 наніс йому третій удар кулаком лівої руки в область правої сторони обличчя, від якого ОСОБА_6 схилив голову, а ОСОБА_9 продовжував наносити удари в кількості 5-6 раз кулаком правої руки, в якій знаходились зв`язка металевих ключів, в область верхньої частини голови та один удар кулаком правої руки в область верхньої частини грудей;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01 березня 2017 року із свідком ОСОБА_10 , оглянутого в судовому засіданні, відповідно до якого свідок у присутності понятих повідомляє про події, які відбулися 01 вересня 2016 року та показав, за участю статиста механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а саме декілька ударів правою рукою, в якій знаходились зв`язка металевих ключів що виступали з двох сторін кулака, в область лівої сторони обличчя зверху до низу. Далі свідок ОСОБА_10 повідомив, що від ударів ОСОБА_6 впав на коліна та скорегувавши положення статиста, показав як ОСОБА_9 продовжував наносити удари ОСОБА_6 , а саме кулаком правої руки, в якій знаходилась зв`язка металевих ключів, в область лівої та верхньої частини голови зверху до низу в кількості 4-5 разів.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Показання потерпілого та свідків логічні та узгоджені між собою, тоді як пояснення ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показанням та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює його показання і вважає, що таким чином він намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та перекласти свою вину на інших осіб.

Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_9 на обліку не перебуває.
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_9 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_9 характеризується позитивно.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії зач.1ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлені.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з обвинуваченого в якості відшкодування 5 814,41 грн. майнової шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та 2 000 грн. витрат за надання правової допомоги підлягає задоволенню.
Матеріальна шкода полягає в тому, що внаслідок отриманої потерпілим травми він був змушений лікуватися і витратив на лікування 5 814,41 грн.
Моральна шкода складається з наступних немайнових втрат спричинених моральними та фізичними стражданнями потерпілого, які позначили негативні зміни у його житті, зокрема: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога та інше. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, внаслідок втрати здоров`я. В зв`язку з діями обвинуваченого, потерпілий переніс стрес, в зв`язку з нападом на нього, йому були спричинені тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування. Із-за хвороб, які з`явилися після скоєння злочину, потерпілий став погано спати, відчуває постійні головні болі, його життя стало нестерпним. Крім того, обвинувачений не намагався вибачитися перед потерпілим, а навпаки зухвало себе поводить, така поведінка ще більше погіршила стан здоров`я і загальний емоційний стан потерпілого. Моральну шкоду потерпілий оцінює в сумі 30 000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення матеріальної, моральної шкоди суд бере до уваги, що обвинувачений в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, оскільки потерпілий просить стягнути матеріальну шкоду, яка на його думку підтверджується чеками за лікування, однак чеки за ліки, які додані до позовної заяви не підтверджується виписками лікаря про їх призначення.

Верховний суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 07 квітня 2015 року, має неповнолітню дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав не позбавлений.
Статтею 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що в нього на утриманні є малолітня дитина та просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання в зв`язку з актом амністії.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_9 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України, 370, 371, 374 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5 814,41 грн. (п`ять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень сорок одна копійка).
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн. (тридцять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування витрат за надання правової допомоги в сумі 2 000 грн. (дві тисячі гривень).

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: