Ухвала
іменем України
11 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 127/15485/18
провадження № 51-5496 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2019 року,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до статті 71, 72 КК ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 днів.
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 31 травня 2018 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_6 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 06 травня 2018 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2019 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями щодо її підзахисного. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, захисник у мотивувальній частині касаційної скарги посилається, окрім іншого, на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак не наводить доводів такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства та змісту судових рішень.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
До того ж, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас, захисник у касаційній скарзі ставить вимогу до касаційного суду про дослідження доказів, а саме протоколу огляду місця події, постанови про визнання речовим доказом, довідок до протоколу впізнання, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції та вимогам статей 433, 436 КПК.
Також, захисник, вбачаючи можливість закриття кримінального провадження, у тому числі, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернула уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Не містить касаційна скарга захисника і її застережень щодо участі у касаційному розгляді.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2019 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3