УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , особи, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 161 604 8000 50 64 від 02.12.2016 року.
В обґрунтування клопотання вказано, що 23.11.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку будинку та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 майно, в тому числі на грошові кошти в розмірі 968 930 грн. підставою накладення арешту, є визнання вилучених грошових коштів речовими доказами та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та їх відчуження.
У клопотанні адвокат посилається на ту обставину, що вилучені грошові кошти належать на праві власності ОСОБА_7 , є його доходами від здійснення підприємницької діяльності. На час проведення обшуку останній перебував за межами України. Після повернення в Україну дізнався про проведення обшуку та вилучення належних йому грошових коштів за місцем його проживання, він не був присутнім при розгляді питання про накладення арешту на належне йому майно.
Крім іншого заявник посилається на те, що ОСОБА_5 не є стороною по даному кримінальному провадженню, арешт має бути скасовано з метою недопущення подальшого обмеження прав власності останнього. Також вилучені грошові кошти не відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити, скасувати арешт накладений на грошові кошти посилаючись на наступне. Вилучені кошти не є речовими доказами, так як не відповідають вимогам ст. 98 КПК України. Після повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування заявником не знайдено жодного доказу, що вилучені грошові кошти є речовими доказами. В ході проведення обшуку слідчим не ставилося запитання про джерело походження та належність вилучених грошових коштів.

ОСОБА_5 при розгляді клопотання слідчим суддею підтримав позицію свого захисника, наголосив, що грошові кошти є його власністю, зберігалися у будинку де проживає його родина, не був присутнім при проведенні обшуку у зв`язку із перебуванням на лікуванні у державі Грузія. Клопотання просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, пояснила, що під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваних, крім іншого, було вилучено вказані грошові кошти, які визнано постановою слідчого речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді накладено арешт. Вважає, що дані кошти є належними саме підозрюваним, оскільки в ході обшуку ОСОБА_10 не повідомив про належність цих грошей будь-якій іншій особі. Особи підозрюються у вчиненні злочинів, які свідчать про незаконне збагачення підозрюваних, шляхом отримання незаконного прибутку. Окрім того, по даному кримінальному провадженні більше 80 осіб визнано потерпілими, заявлено цивільні позови. Зауважила, що сторона захисту вже двічі зверталася з аналогічним клопотанням до суду.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання та додані матеріали, матеріали клопотання стосовно накладення арешту, документи надані учасниками під час судового розгляду, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено та учасниками розгляду не спростовувалось, що у провадженні слідчого управління ГУ НП у місті Києві, знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000866 від 03.09.2018 року.
З досліджених слідчим суддею матеріалів справи №761/44925/19, провадження № 1-кс/761/30556/2019 за клопотанням слідчого СУ ГУ НП в місті Києві ОСОБА_11 про арешт майна, вбачається, що за результатами його розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 23.11.2019 року постановлено ухвалу про арешт майна, тимчасово вилученого 10.11.2018 року під час проведення обшуку будинку та прибудинкових територій за адресою : АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в тому числі і на грошові кошти в розмірі 968 930 грн. В матеріалах до клопотання слідчого міститься мотивована постанова слідчого від 12.11.2018 року про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів, в тому числі і грошових коштів у визначеній сумі.
Вирішуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчим суддею було враховано, що дані матеріалів клопотання свідчать про те, що спірні грошові кошти, у відповідності до ст.98 КПК України - обґрунтовано визнано речовим доказом. Таким чином при вирішення питання про накладення арешту слідчим суддею досліджувалося питання щодо відповідності речових доказів вимогам ст. 98 КПК України.
Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Водночас, як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказані грошові кошти було накладено з метою збереження речових доказів, відповідність яких вимогам ст. 98 КПК України досліджувалася слідчим суддею при накладенні арешту, з урахуванням особливостей кримінального провадження.
Крім іншого, при розгляді клопотання в судовому засіданні за клопотанням заявника досліджено відеозапис слідчої дії від 10.11.2018 року обшуку будинку та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 майно, в частині віднайдення грошових коштів в розмірі 968 930 грн., відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 не спростовував належність виявлених в кімнаті під порядковим номером № 5 (згідно даних протоколу обшуку від 10.11.2018 р.) грошових коштів в загальній сумім 968930 грн., частина з яких становлять грошові кошти, які були виявлені під ліжком та знаходились у чорній сумці у конверті, а інша частина грошових коштів була виявлена під ліжком та знаходилась у поліетиленовому пакеті блакитно-білого кольору.
За наведених обставин слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає, у зв`язку із обґрунтованістю накладеного арешту та відсутністю достатніх доказів на підтвердження належності грошових коштів ОСОБА_12 .
Керуючись ст. 2, 7-9, 170, 174,372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 161 604 8000 50 64 від 02.12.2016 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1