Справа № 314/3413/19
Провадження № 1-кс/314/1463/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2019 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000698, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Чернявщина, Юр`ївський район, Дніпропетровська область, громадянина України, який має базову середню освіту, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
1)28.09.1998 року Красногвардійським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 82 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;

2)20.07.2001 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3, ст. 185, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «ж», «з», «и» ст. 93, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна;

3)10.12.2003 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 3 ст. 42 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі;

4)11.10.2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -
встановив:

з наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 30.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2019 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , на автомобілі «Mersedes Benz» 220E, державний номер НОМЕР_1 , темно-синього кольору, під керуванням ОСОБА_8 приїхали до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 . Побачивши біля вказаного домоволодіння його власника ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи згідно з заздалегідь розподіленими між собою ролями, вийшли з автомобілю, та підійшли до господаря. Після чого ОСОБА_3 із кишені своєї кофти дістав металевий предмет, схожий на пістолет та почав погрожувати ОСОБА_7 , та наказав останньому зайти до приміщення свого будинку, де він мешкає. У цей час ОСОБА_8 , діючи згідно до своєї ролі, стояв поблизу автомобіля на якому вони під`їхали та залишився для забезпечення безперешкодного доведення спільного злочинного умислу до кінця. ОСОБА_7 , сприйнявши погрози, як реальні його життю та здоров`ю, виконуючи вимоги ОСОБА_3 , який тримав металевий предмет схожий на пістолет у правій руці, направляючий при цьому його у бік потерпілого, спрямував в сторону свого будинку. ОСОБА_9 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, проник у приміщення будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 . Знаходячись у приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_3 , погрожуючи потерпілого застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у демонстрації в правій руці металевого предмета схожого на пістолет, спрямованого в бік ОСОБА_7 , заволодів з рук потерпілого ключами від належного йому автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння транспортним засобом, вийшов з приміщення вказаного будинку та спрямував до автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2 , який знаходився у дворі вказаного будинку. Потім ОСОБА_3 , використовуючи ключі, якими він раніше заволодів у ОСОБА_7 , сів за руль вказаного транспортного засобу, та за допомогою вказаних ключів завів двигун автомобіля та на ньому зник з місця вчинення злочину.

ОСОБА_8 , у цей час знаходився біля будинку потерпілого, переконавшись, що ОСОБА_3 , довів спільний злочинний умисел до кінця, а саме в тому, що останній безпосередньо заволодів транспортним засобом ОСОБА_7 , сів за руль автомобіля на якому вони разом приїхали до місця вчинення злочину, та направився слідом за ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого».

30.07.2019 року о 21-30 годині, ОСОБА_3 на підставі ст. 208 КПК України, було затримано, як особу підозрювану у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

31.07.2019 року, ОСОБА_3 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню під № 0000698 від 30.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні корисливого, особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, крім того, органом досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 30.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, яке належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів, які посягають відразу на два об`єкти, право власності й особу (її здоров`я і життя.), що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому ОСОБА_3 офіційно ніде не працює, законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування. Крім того, ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, при цьому, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про асоціальну поведінку останнього, ведення аморального образу життя, яке не є загальноприйнятим в суспільних нормах поведінки особи, та схильність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень.
Виходячи з того, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Виходячи з інкримінованого ОСОБА_3 злочину, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.
В ході розгляду клопотання підозрюваним не надано слідчому судді доказів про відсутність у підозрюваного наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування, а також не доведено відсутності у підозрюваного наміру вчинити інший злочин, наміру незаконного впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 30.07.2019 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 27.09.2019 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.08.2019