Провадження № 1-кс/727/4147/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

адвоката - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 18.12.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :
До суду звернулась адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000332 від 18.12.2019р.

В клопотанні посилається на те, що 14.07.2007р. слідчим СУ УМВС України ОСОБА_8 була винесена постанова про накладення арешту на майно, на підставі якої був накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи зі змісту постанови про накладення арешту майно від 14.07.2007р. арешт на квартиру був накладений з метою забезпечення цивільного позову, заявленого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 який отримав легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

18.12.2012р. в ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення та зареєстроване кримінальне провадження №0000332

10.01.2013р. в рамках кримінального провадження №0000332 ОСОБА_10 10.01.2013р. було повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КПК України, шляхом його надіслання за місцем реєстрації.

Зазначає, що арешт на кв. АДРЕСА_2 був накладений необґрунтовано, в зв`язку із чим повинен бути сканований, оскільки на момент накладення арешту на кв. АДРЕСА_2 вказана квартира належала на праві приватної часткової власності ОСОБА_7 (1/2 частина) та ОСОБА_10 (1/2 частина).

ОСОБА_7 набула у власність 1/2 квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2006р.

Квартира АДРЕСА_2 не є речовим доказом по справі, санкція ч.4 ст. 296 КК України не передбачає спеціальної конфіскації або конфіскації майна. Шкода завдана потерпілому ОСОБА_9 не може бути відшкодована за рахунок майна особи, яка не причетна до вчинення неправомірних дій відносно потерпілого. Таким чином, арешт з 1/2 квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 повинен бути скасований.

Крім того, до березня 2008р. (тобто, майже рік з моменту вчинення неправомірних дій в відношенні потерпілого) ОСОБА_10 проживав за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 , співвласником якої він являється. За цей період обвинувачення йому пред`явлено не було, повістки про виклик його для допиту він не отримував, з потерпілим примирився, про оголошення його в розшук ні йому, ні його рідним нічого не було відомо. В даний час у потерпілого жодних майнових претензій до ОСОБА_10 немає. Цивільний позов не заявлявся і не буде заявлятися в майбутньому в зв`язку з повним відшкодуванням шкоди. Потерпілий не заперечує проти зняття арешту з майна, належного ОСОБА_10 .

Просить скасувати арешт з квартири АДРЕСА_2 .

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав викладених в ньому.
Адвокат потерпілого ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши адвокатів, думку слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступних висновків.
Встановлено, що 14.07.2007р. слідчим СУ УМВС України ОСОБА_8 була винесена постанова про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову, заявленого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9

18.12.2012р. в ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення та зареєстроване кримінальне провадження №0000332

10.01.2013р. в рамках кримінального провадження №0000332 ОСОБА_10 10.01.2013р. було повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КПК України, шляхом його надіслання за місцем реєстрації.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної часткової власності ОСОБА_7 (1/2 частина) та ОСОБА_10 (1/2 частина).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Також відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Виходячи із змісту наведених норм та беручи до уваги встановлені обставини, зокрема те що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не є речовим доказом по даній справі, санкція ч.4 ст. 296 КК України не передбачає спеціальної конфіскації або конфіскації майна, а тому арешт накладений на частини даної квартири, що належить ОСОБА_7 , яка жодного відношення до даної справи не має, накладений необґрунтовано.

Крім того, на даний час у потерпілого жодних майнових претензій до ОСОБА_10 не має, цивільний позов не заявлявся і не буде заявлятися у майбутньому у зв`язку із повним відшкодуванням заподіяної шкоди, що підтверджується нотаріально завіреною заявою потерпілого, в якій він також не заперечував проти скасування арешту на дану квартиру, що також підтвердив його адвокат у судовому засіданні, а тому приходжу до висновку, що на даному етапі досудового розслідування відпала потреба у подальшому арешті на дану квартиру.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 100, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, 96-2 КК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений 14.07.2007 року постановою слідчого СУ УМВС України ОСОБА_8 на квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1