ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 січня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року, яким він був засуджений за ст. ст. 142 ч. 3, 93 п.п. «а», «е», «і», «з» КК України (в редакції закону 1960 року) до довічного позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року, яким його засуджено до довічного позбавлення волі.

У своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного вироку ОСОБА_7 у якості нововиявлених обставин вказував, що в даному випадку обвинувальний вирок був винесений неуповноваженим складом суду, оскільки при прийнятті рішення Черкаської обласної ради від 04.07.2000 № 16-47 під час формування підготовки подання списків народних засідателів Черкаським обласним судом уповноваженими особами не було враховано вік кандидата на посаду народного засідателя - ОСОБА_9 , який вже становив станом на 04.07.2000 понад 65 років, що є неприпустимим за законом для виконання повноважень у відправленні правосуддя.

Ухвалою колегії суддів Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 січня 2019 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Закон України «Про статус суддів» та «Про судоустрій України», які діяли на час винесення вироку, а саме - 25.12.2001 не містили ніяких обмежень щодо вікових обмежень народних засідателів, а посилання засудженого ОСОБА_7 на ст. 59 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що народні засідателі не можуть здійснювати правосуддя по досягненню ними 65 річного віку, суд не може взяти до уваги, оскільки вищезазначена стаття міститься в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 2456- УІ від 07.07.2010 зі змінами і доповненнями, який втратив чинність 27.03.2015), а отже в даному випадку, суд вважає, що склад суду на день винесення вироку від 25.12.2001 був легітимний і тому відсутні підстави для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2019 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року по справі № 1-39/2001 за нововиявленими обставинами. Зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого порушено конституційні права засудженого на рівність перед законом і судом у праві доступу до правосуддя, гарантовані Конституцією України та ст. ст. 1, 3, 5, 6, 13, 14 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини» (1950 р.)

Вказує, що розгляд кримінальної справи № 1-39/2001 та постановлення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001 року здійснено незаконним, неуповноваженим складом суду, а саме: судовою колегією, один із членів якої - народний засідатель ОСОБА_9 мав на час здійснення правосуддя, як народний засідатель з правами суді, станом на 25.12.2001 р. понад 65 років (77 років), що згідно ст. 58 Закону України «Про судоустрій» та ст. 15 Закону України «Про статус суддів», чинних на час здійснення правосуддя в 2001 році, у розумінні змісту ст. 11 Закону України «Про судоустрій», є неприпустимим.

Зазначає, що під час судового розгляду, судом першої інстанції було встановлено обґрунтованість його звернення та вимог, але суд безпідставно відмовив в задоволенні його заяви, навівши в судовому рішенні правові підстави, які не відповідають дійсності та суперечать точному тлумаченню норм Законів України щодо вікових обмежень народних засідателів на здійснення правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_10 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Із заяви засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він як на обставину, що є нововиявленою, посилається на те, що вирок апеляційного суду Черкаської області від 25.012.2001 щодо нього постановлено незаконним складом суду, оскільки на момент розгляду справи народний засідатель ОСОБА_9 досяг пенсійного віку, понад 65 років, що відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року виключає його участь у здійсненні правосуддя.

З матеріалів заяви вбачається, що вирок апеляційного суду Черкаської області від 2512.2001 щодо ОСОБА_7 постановлявся колегіальним складом суду, до якого входив народний засідатель ОСОБА_9 ..

Згідно архівної довідки Державного архіву Черкаської області від 11.12.2018 № 291-р/05-08, рішенням Черкаської обласної ради від 04 липня 2000 року № 16-17, за поданням обласного суду, було обрано народних засідателів Черкаського обласного суду, в тому числі обрано народним засідателем ОСОБА_9 , 1924 року народження.

Відповідно до ст.. 55 Закону «Про судоустрій» від 05.06.1981 № 2022-Х, зі змінами та доповненнями, який діяв на час розгляду кримінальної справи, народними засідателями могли бути особи, які на день обрання досягли 30 річного віку, не могли бути народними засідателями особи, які мають судимість, особи з обмеженою дієздатністю або за рішенням суду визнані недієздатними.

Тобто, вказаний Закон визначав вимоги за якими особа може бути народним засідателем, при цьому максимальних вікових обмежень щодо здійснення повноважень народного засідателя Закон не встановлював.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та таких обставин не наведено і в апеляційній скарзі засудженого.

Крім того, під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 звертався з заявою про перегляд постанови судді Верховного Суду України від 24.06.2002 та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16.07.2002 щодо нього за нововиявленими обставинами, в якій, як на нововиявлені обставини посилався на аналогічні підстави. За результатами розгляду заяви ОСОБА_7 , Верховний Суд у постанові від 06.08.2019, провадження № 51-4190зно18, на підставі аналізу норм матеріального права, прийшов до висновку про відсутність обмежень щодо максимальних вікових меж для здійснення повноважень народного засідателя та як наслідок - відсутність підстав для задоволення заяви останнього, оскільки ним не наведено обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду під час касаційного розгляду та які доводять неправильність оскаржуваних рішень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією судді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , оскільки ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просив засуджений під час апеляційного розгляду, - відсутні.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. ст. 404, 407, 459-463, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 січня 2019 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :