Справа № 353/1176/18
Провадження № 11-кп/4808/295/19
Категорія ч.4 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора у кримінальному провадженні-прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_13 , на ухвалу Долинського районного суду від 27 червня 2019 року про поверненя обвинувального акта про обвинуваченння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.5ст.185,ч.3 ст.15,ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15,ч.5 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК)-

в с т а н о в и л а:

03.05.2019 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області, згідно ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 25.04.2019 року, надійшли матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК для розгляду по суті.

На стадії підготовчого провадження, ухвалою Долинського районного суду від 27 червня 2019 року обвинувальний акт з доданими до нього документами по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000683 від 03.04.2013 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК повернуто прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту Генеральної прокуратури України для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК , що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

В АС прокурор вважає ухвалу Долинського районного суду від 27 червня 2019 року незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає про те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК .

Просить скасувати дану ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану АС, просить дану ухвалу суду скасувати та призначити розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисника адвоката ОСОБА_12 , які заперечили АС, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а АС залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Дані вимоги Закону судом першої інстанції були порушені.

Відповідно до ст. 291 КПК законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 містить усі відомості, які передбачено нормою ст. 291 КПК.

Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав та прокурором, який обвинувальний акт затвердив. До обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, в ньому викладенні фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення яке встановлено, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК , є помилковим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги кримінального процесуального закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримані в повному обсязі. Обставини, які згідно ч.1 ст.91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у його вчиненні тощо, викладено в тому об`ємі, у якому вважає сторона обвинувачення доведеними.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не містить належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки після викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті міститься сформульоване обвинувачення із зазначенням кримінально-правової кваліфікації дій обвинувачених .

Зазначені прокурором відомості про вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК, та правову кваліфікацію дій за складом цих злочинів, як про це зазначає суд першої інстанції у мотивувальній частині свого рішення, власне і є сформульованим обвинуваченням в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК , згідно якої обвинуваченням є твердження про вчинення особою певного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розкриваючи зміст поняття «сформульоване обвинувачення», колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду України з цього питання (Постанова від 24.11.2016 року у справі № 5-328кс16), згідно якого в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин злочину, адже правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та для реалізації права на захист.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), згідно якої «обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення», оскільки в контексті ст.6 Конвенції Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (рішення від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії»).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії», що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про «пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами».

Колегія суддів вважає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення інкриміноване ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не викликає сумнівів.

При цьому, слід враховувати, що виключно під час судового розгляду повинна надаватися правова оцінка правильності кваліфікації дій обвинувачених, яка попередньо була дана органом досудового слідства, однак перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження щодо розкриття об`єктивної сторони злочину вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо подальшого розгляду справи по суті.

Отже, зі змісту обвинувального акту вбачається, що він містить в собі як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК.

Згідно до положень ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Відповідно до положень ч.1 ст.332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 КПК, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Окрім того, ч.2 ст.337 КПК визначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. За змістом п.15 ч.2 ст.36,ч.2 ст.337,ч.1 ст.338, ст.340 КПК зміна обвинувачення в суді , відмова від підтримання державного обвинувачення є правом прокурора. У зв`язку з цим суд не може заборонити або перешкодити прокурору реалізувати це право. Безпідставне ненадання або необґрунтоване обмеження часу для вирішення питання щодо зміни прокурором обвинувачення в суді є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Провівши фактично аналіз суті обвинувачення під час підготовчого судового засідання та без дослідження доказів в судовому засіданні, суд першої інстанції позбавив прокурора можливості для реалізації його процесуальних прав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного та керуючись 291, 404, 405,407, 418,419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні-прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.5ст.185,ч.3 ст.15,ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15,ч.5 ст. 185 КК - скасувати та призначити судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3