Справа № 175/195/17
Провадження № 1-кп/175/4/17
Вирок
Іменем України

16 серпня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі колегії:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін: прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

а також потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0002799 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Олександрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН не відомий, з професійно технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, офіційно непрацюючого, фактично проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого 25 червня 2004 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 296, ч.1 ст.70, ч.3 ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 16 січня 2009 року Індустріальним районним судом за ч.2 ст.263 КК України кримінальне провадження закрито на підставі ЗУ «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, на підставі ст.1 п. «в», 19 червня 2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України строком на 3 роки, 14 березня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців; 24 квітня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м.Дніпропетровську, громадянина України, ІПН не відомий, з незакінченою вищою освітою, вдівець, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимий, 31 січня 1994 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.142 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 04 липня 2006 року за ч.2 ст.142, ч.3 ст.142, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.3 ст.181, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 18 лютого 2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 квітня 2016 року по відбуттю терміну покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_11 в кінці жовтня 2016 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, маючи злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув у АДРЕСА_4 , де мешкав потерпілий ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вікна, ОСОБА_9 проник у приміщення будинку за вказаною адресою, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон «DONOD D801», після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився їм на власним розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_14 згідно висновку експерта №2871 від 25.11.2016 року, потерпілому ОСОБА_15 було спричинено майнову шкоду в розмірі 443,33 грн.

Крім того обвинувачений ОСОБА_11 разом з обвинуваченим ОСОБА_16 17 листопада 2016 року близько 15.00 години знаходилися біля залізничного вокзалу, що на пл. Вокзальній 11 у м.Дніпро, де вступили між собою у попередню злочинну змову на вчинення розбійного нападу.

З цією метою у вказаний день ОСОБА_16 і ОСОБА_11 на громадському транспорті, приблизно о 18 годині прибули до будинку АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_12 . Зайшли на територію домоволодіння, де ОСОБА_17 підійшов до гаражу та за допомогою невстановленого слідством предмету виставив ззовні шибку з віконної рами, проник у середину гаражу, після чого відчинив двері з середини, тим самим надав доступ до приміщення ОСОБА_18 .

Коли ОСОБА_11 та ОСОБА_16 знаходились у приміщенні гаражу, зі светра зеленого кольору, за допомогою підручних засобів, з метою приховати обличчя та не бути впізнаними потерпілим, виготовили маски з прорізями для очей, які у подальшому використали під час вчинення розбійного нападу.

Далі ОСОБА_16 і ОСОБА_11 підійшли до житлового будинку, в котрому перебував ОСОБА_19 , де ОСОБА_17 шляхом виставлення віконної шибки проник до будинку та з середини відчинив вхідні двері в будинок, тим самим надав вільний доступ до нього ОСОБА_18 .

Продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись у приміщенні житлового будинку ОСОБА_11 і ОСОБА_17 , котрі озброївшись дерев`яною палкою, яку знайшов у будинку, пройшли до кімнати, в якій на ліжку відпочивав потерпілий ОСОБА_19

ОСОБА_16 наніс потерпілому удар дерев`яною палкою в область голови, від чого потерпілий ОСОБА_19 упав на підлогу.

Після цього обвинувачені ОСОБА_17 і ОСОБА_11 , не припиняючи свої дії, почали наносити потерпілому удари в різні частини тіла, вимагали передачу грошових коштів. У цей час ОСОБА_11 знайшов у будинку мотузки, якими зв`язав потерпілого.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_17 , озброївшись предметом, схожим на ніж, який отримав від ОСОБА_14 , продовжував застосовувати до ОСОБА_13 насильство, а саме спричинив різані рани нижніх кінцівок.

Діючи за попередньою змовою в групі осіб та досягнувши злочинної мети із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_13 , обвинувачені ОСОБА_16 і ОСОБА_11 шляхом розбійного нападу заволоділи приналежним йому майном, а саме грошовими коштами у сумі 3000 грн., мобільним телефоном «Jivi JV24M» вартістю 449 гривень 82 коп., та двома іконами, вартість однієї з ним ікони Божої Матері складає 120 грн.

У результаті злочинних умисних дій ОСОБА_20 і ОСОБА_21 потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох пара орбітальних областях, двох забійних ран: в лобній області ліворуч та у лівій скронево -тім`яній області, численних саден на голові та обличчі; різаної рани на задній поверхні лівого променевого-зап`ясткового суглобу з переходом на зовнішню його поверхню, з частковим ушкодженням сухожилку розгинача 1-го пальця лівої кисті; колотої рани на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та нижньої третини; колото-різаної рани на передній поверхні правого стегна на межі середньої та нижньої третини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою провину визнав частково і пояснив, що він працював на будівництві, де і познайомився з ОСОБА_22 попередньо домовившись про зустріч для обговорення роботи в якості охоронця, яку на той час шукав ОСОБА_11 17.11.2016 року приблизно о 18.00 годині він знаходився в с. Олександрівка Магдалинівського району в районі вул. Польова та розпивав там спиртні напої до опівночі з ОСОБА_23 , та до ранку він ночував у нього, 19.11.2016 року він приїхав до свого знайомого ОСОБА_24 за адресою АДРЕСА_5 , де також був незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_25 , у якого він придбав мобільний телефон. 23.11.2016 року на площі Островського у м. Дніпро в районі залізничного вокзалу він домовився зустрітися з ОСОБА_22 близько о 15 годині 10 хвилин його було затримано співробітниками поліції, а через 5 хвилин був затриманий ОСОБА_11 та вони були доставлені до відділення поліції. Працівники поліції застосовували до нього фізичне насильство та висловлювали погрози з метою, щоб він дав визнавальні показання у причетності до вчинення злочину. З боку працівників поліції був тиск щодо свідчення проти ОСОБА_26 . Він неодноразово повідомляв про вчинення щодо нього фізичних методів насильства з боку працівників поліції, але його численні скарги залишені поза увагою. Він брав участь у проведенні слідчого експерименту, але з метою дачі визнавальних показань йому був запропонований наркотик ацетильований опій, який він вжив за допомогою шприца внутрішньовенно. Він оговорив себе та ОСОБА_27 під фізичним та психічним тиском працівників поліції.

Він визнає провину лише у тому, що дійсно придбав мобільний телефон кнопочний з кольоровим дисплеєм в корпусі чорного кольору, розміром приблизно 10х5 см, який згодом він здав до ломбарду за 150 грн. Йому після затримання було повідомлено, що телефон був викрадений. При розслідуванні цього злочину слідчий навмисно не допитав свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , яких його мати відразу привезла до поліції після затримання.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні свою провину не визнав, та підтвердив показання ОСОБА_20 дані в судовому засіданні, що дійсно 23.11.2016 року він домовився про зустріч з ОСОБА_16 в районі залізничного вокзалу, де й був затриманий співробітниками поліції. Викрадені речі у потерпілого, а саме ікону та мобільний телефон він придбав у різний період часу, але у одних і тих же осіб. Мобільний телефон придбав біля метро перебуваючи там разом зі своєю співмешканкою, а ОСОБА_30 придбав на Курчатовському ринку м. Дніпро за 100 гривень у листопаді місяці у тих же самих осіб. Пояснив щодо непричетності його до розбійного нападу, оскільки 02.09.2016 року йому була проведена операція та у період до 13.09.2016 року він перебував у лікарні, після цього він не мав змоги робити різкі руху, стан здоров`я був незадовільний. Працівники поліції застосовували до нього фізичне насильство та висловлювали погрози з метою, щоб він дав визнавальні показання у причетності до вчинення злочину. Наполягав на своєї невинуватості та в тому, що він ніколи не був у с. Горянівське. Просив суд ретельно перевірити покази потерпілого ОСОБА_13 , та свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які в судовому засіданні надали пояснення про те, що ніколи не бачили його особисто у с.Горянівське, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 підтвердили його не причетність до злочину.

Суд критично ставиться до стратегії захисту обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_20 про невинуватість, непричетність до скоєння тяжкого злочину, та колегія суддів вважає її такою, що направлена у любий спосіб уникнути суворого покарання. Їх доводи про випадковість збігу обставин, застосування насильства з боку співробітників поліції, неправомірних дій слідчого повністю спростовуються сукупністю письмових доказів, вилученими речовими доказами, поясненнями свідків, та потерпілого ОСОБА_37 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_19 пояснив, що приблизно о 21.00 годині 17.11.2016 року перебуваючи у будинку АДРЕСА_4 де проживає самостійно, він ліг відпочити та заснув. При цьому попередньо зачинивши двері будинку з середини на замок, прокинувши від удару по голові побачив два силуєте у темряві невідомих раніше йому двох чоловіків у масках. Після удару невідомим йому предметом, схожим на палку він втратив свідомість та вже опритомнів на підлозі будучи зв`язаним за руки та ноги ремінцем, де один із чоловіків почав наносити йому удари ножем по руці та вище коліна, близько 3-х ударів та вимагати гроші. Хто саме наносив удари він не знає, оскільки у чоловіка була одягнута маска на обличчя, інший в цей продовжував шукати цінні речі. Періодично потерпілий втрачав свідомість, тому точну кількість ударів він не пригадує. Після нападу виявив, що зникли деякі речі, а саме: ікона, мобільний телефон, які вони витягнули з карману, ліхтарик, стартовий пістолет з набоями та грошові кошти близько 3-х тисяч гривень. Після розбійного нападу він пішов до сусіда та той вже зі свого мобільного телефону зателефонував до поліції та швидкої допомоги. Раніше наприкінці жовтня 2016 року він виявив крадіжку повернувшись додому в темну пору доби. Він побачив вибите скло у вікні та під час перевірки речей виявив відсутність мобільного телефону модель «Donod D801», кнопочного чорного кольору. Він видав слідству документи на цей телефон. Дійсно він звернувся з заявою про крадіжку до поліції та повідомив про крадіжку мобільного телефону, та гаманця с грошовими коштами пізніше у листопаді місяці. Йому було повернуто цей телефон. Підтвердив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_38 проводився одночасний допит за участю захисника.

Показаннями свідка ОСОБА_39 , який в судовому засіданні повідомив, що є троюрідним братом ОСОБА_14 та в восени 2016 року він періодично мешкав у АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_22 його співмешканкою ОСОБА_40 та своїм батьком, він інколи приїздив за цією адресою. Щодо обставин справи пояснив, що в листопаді 2016 року під час слідчих дій співробітниками поліції була знайдена ікона у кімнаті ОСОБА_14 та його співмешканки, яка не належить йому та його батьку. ОСОБА_11 повідомив йому, що ікону він придбав на базарі.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона була присутня при проведенні слідчої дії у домоволодінні потерпілого ОСОБА_13 де обвинувачений ОСОБА_16 показував, як він через вікно потрапив до домоволодіння АДРЕСА_4 , а потім відкрив двері нападнику. Крім того показав хто та яким чином наносили потерпілому тілесні ушкодження. Дозвіл на проведення слідчої дії в будинку надав сам ОСОБА_12 . При проведенні слідчого експерименту обвинувачений повідомив, що під час розбійного нападу викрав мобільний телефон. Будь-яких ознак побоїв під час проведення слідчої дії на обвинуваченому вона не бачила.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , який в судовому засіданні повідомив, що він взимку 2016 році разом зі своєю дружиною ОСОБА_31 був присутній при проведенні слідчої дії у домоволодінні потерпілого ОСОБА_13 за допомогою фіксації на відеокамеру. Під час якого обвинувачений ОСОБА_16 розповів про обставини вчинення розбійного нападу, вказавши, що розбій був вчинений ним та ще одним чоловіком назвавши його анкетні данні. Фізичного та морального тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого ОСОБА_20 в його присутності під час слідчої дії не було.

Показаннями свідка ОСОБА_41 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою потерпілого ОСОБА_13 у ніч на 18.11.2016 року після розбійного нападу до неї приїхали співробітники поліції, разом з ними вона поїхала до будинку батька. Вона відчинила їм будинок для огляду та перевірки речей які могли зникнути. Під час слідчих дій співробітники знайшли рамки від ікон у лісі неподалік будинку. Після чого поліція поїхала. Ключі від будинку батька вона їм не віддавала. Вранці повернувшись назад до будинку батька за його речами вона побачила, що вхідні двері були знов відчинені та там знаходились співробітники поліції, чому вони там перебували вона не запитала тому, що знов поїхала до батька в лікарню.

Колегія суддів критично ставиться до наданих в судовому засіданні показів допитаного депутата ОСОБА_42 оскільки вони жодним чином не стосуються обставин вчинення злочину, свідок у суді пояснив, що він знайомий з ОСОБА_22 , має дружні стосунки, який у нього працював та відрекомендував себе з позитивного боку, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_14 судимостей, його особистих моральних якостей та більше інформації про його особистість він не має.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні повідомила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_14 разом з обвинуваченим восени 2016 року вони спільно мешкали за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_43 . У період 31 жовтня 2016 року та 17 листопада 2016 року ОСОБА_11 був вдома та допомагав сусіду робити котел. 23 листопада 2016 року під час слідчих дій за місцем їх спільного проживання з ОСОБА_22 в одній із кімнат було виявлено ікону, яку вона спільно з ОСОБА_22 придбали на базарі за 100 грн. Особу у якої вони придбали ікону вона більше не бачила.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні зазначив суду, що є сусідом ОСОБА_14 у період з 14.11.2016 року обвинувачений близько чотирьох днів допомагав свідку ремонтувати котел. 17.11.2016 року з 9-ї ранку до пізнього вечора обвинувачений ОСОБА_11 також допомагав йому, а потім пішов додому. Інші дні у період з 18.11.2016 року до 20.11.2016 року він неодноразово відвідував обвинуваченого вдома на декілька годин, щоб провідати його після операції та ОСОБА_11 знаходився вдома. Далі зазначив, що в останнє бачив ОСОБА_27 19.11.2016 року, однак на початку допиту зазначив, що до 20.11.2016 року відвідував ОСОБА_27 на дому. Дав пояснення, що бачив обвинуваченого ОСОБА_27 в січні-лютому 2016 року.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_11 є його племінником та разом з ним та його цивільною дружиною ОСОБА_40 мешкали за адресою у АДРЕСА_2 . 23 листопада 2016 року у ночі під час слідчих дій співробітниками поліції була знайдена ікона у кімнаті ОСОБА_14 та його дружини, яку останні придбали у невідомого чоловіка на базарі. У період 17.11.2016 року ОСОБА_11 допомагав сусіду ремонтувати котел та був вдома з 18 години, під час проведення слідчих дій. 23.11.2016 року він бачив на шиї обвинуваченого тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні надала свідчення, що обвинувачений ОСОБА_16 є її племінником, 17.11.2016 року до неї приходив ОСОБА_16 по сімейним обставинам близько 14 години. В той же час вона його бачила з ОСОБА_44 . Після цього свого племінника вона не бачила, більше щодо обставин вчинення злочину їй не відомо.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні надав свідчення, про те, що 17.11.2016 року він разом з ОСОБА_38 близько 17 години в магазині розташовану у с. Олександрівка вживав алкогольні напої та потім залишився у нього на ніч. Під час його свідчень щодо того чи дійсно він бачив обвинуваченого свідок не надав підтверджених та обґрунтованих доводів, чи дійсно 17.11.2016 року він востаннє бачив ОСОБА_45 . Більше щодо обставин злочину йому не відомо.

Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні пояснив, що є знайомим ОСОБА_20 востаннє бачив його 17.11.2016 року. Однак не надав суду обґрунтованих показів того, чи саме в листопаді 2016 року він бачив обвинуваченого чи в грудні 2016 року.

Свідок ОСОБА_47 у судовому засіданні пояснив, що у період з кінця жовтня 2016 року відвідував ОСОБА_27 та його дружину ОСОБА_48 у них вдома, майже кожного дня увечері, близько 18-19 години. Його стан здоров`я після операції був незадовільний. В останнє бачив обвинуваченого на початку листопада 2016 року у ОСОБА_49 . Більше щодо обставин вчинення злочину йому невідомо.

Свідок ОСОБА_50 у судовому засіданні зазначила суду, що вона є донькою потерпілого ОСОБА_10 з батьком з 2013 року не спілкується, під час досудового розслідування працівники поліції надавали їй фото для впізнання осіб які могли вчинити розбійний напад на її батька, однак чи були це саме обвинувачені вона вказати не може. Більше щодо обставин вчинення злочину їй невідомо.

Колегія суддів, аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_47 запрошених з боку сторони захисту ОСОБА_14 ставиться критично до їх пояснень, які на думку обвинуваченого забезпечують йому алібі, та залишає їх поза увагою.

Так свідок ОСОБА_35 розповідав про сумісну з ОСОБА_51 роботу, та стверджував, що бачив обвинуваченого ОСОБА_27 в січні-лютому 2016 року, але обвинувачений ОСОБА_11 у цей період перебував у колонії та відбував покарання.

Покази свідка ОСОБА_36 не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_52 , а саме щодо періоду в якому обвинувачений ОСОБА_11 допомагав сусіду ремонтувати котел.

Колегія суддів, аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_53 запрошених з боку сторони захисту ОСОБА_16 ставиться до їх пояснень, які на думку обвинуваченого забезпечують йому алібі критично, та залишає їх поза увагою тому, як на запитання сторони обвинувачення та суду свідки не змогли згадати подробиць обставин які б могли переконати суд в їх достовірності.

Показання свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_29 на думку суду, обумовлені родинними зв`язками (у даному випадку свідок ОСОБА_34 є дядьком обвинуваченого ОСОБА_14 , а обвинувачений ОСОБА_16 є племінником свідка ОСОБА_29 ) і їх показання не спростовують доказів обвинувачення, а тому не приймаються судом до уваги.

Провина обвинувачених підтверджена письмовими доказами, а саме матеріалами кримінального провадження №0002799:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.11.2016 року, з якого убачається, що потерпілий ОСОБА_19 повідомив про вчинення відносно нього розбійного нападу невідомими особами, які, застосовуючи насильство та з погрозами спричинили тілесні ушкодження, незаконно заволоділи його майном, грошовими коштами (т.1,а.п.11);

- протоколом огляду місця події від 17.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що під час огляду місця події, яким є будинок № 8 по вул. Щорса у с.Горянівське, були виявлені та вилучені сліди рукавичок у кількості 2 шт., на пластиковій кришці з написом «fort», та зразок РБК на фрагменті капронової сітки з підлоги (т.1,а.п.14-19);

- медичною довідкою виданою КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня», із якої убачається, що у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження (т.1,а.п.46);

- протоколом огляду місця події від 18.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що під час огляду будинку АДРЕСА_4 , було встановлено розташування предметів, меблів та стан будинку з кімнатами (т.1,а.п.50-62);

- протоколом огляду місця події від 23.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що під час огляду будинку № 30 по вул. Приазовській у м. Дніпро, було оглянуто ікону з образом Божої Матері «Знаменіє», яку добровільно видав ОСОБА_11 та пояснив, що ікону він викрав з будинку АДРЕСА_4 (т.1,а.п.88-98);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.11.2016 року, з якого убачається, що потерпілий ОСОБА_19 повідомив про те, що невстановлена особа шляхом пошкодження вікна у будинку АДРЕСА_4 , вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Donod D801» (т.1,а.п.161-163);

- висновком експерта № 2871 від 25.11.2016 року, із якого убачається, що ринкова вартість майна мобільного телефону марки «Donod D801», викраденого у ОСОБА_13 станом на 31.10.2016 року становить 443,33 грн. (т.1,а.п.168-172);

- протоколом огляду предмету від 29.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Donod D801» IMEI НОМЕР_1 , який підтверджує (встановлює) його належність потерпілому.(т.1,а.п.180-184);

- протоколом огляду предмету від 29.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що предметом огляду є картонна коробка з під мобільного телефону марки «Donod D801» та підтверджує її належність потерпілому та спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_14 про випадкове співпадіння придбання телефону (т.1,а.п.190-195);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання і фото-таблицями до нього від 29.11.2016 року, відповідно до якого потерпілий впізнав під № 1 мобільний телефон марки «Donod D801», схожий на той, що був у нього викрадений (т.1,а.п.198-201);

- протоколом огляду предмету від 29.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що предметом огляду є картонна коробка з під мобільного телефону марки «Jivi» та підтверджує її належність потерпілому, та спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_20 про випадкове співпадіння обставин придбання телефону (т.1,а.п.203-206);

- протоколом огляду предмету від 29.11.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Jivi» та підтверджує його належність потерпілому, та спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_14 про випадкове співпадіння обставин придбання телефону (т.1,а.п.211-214);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання і фото-таблицями до нього від 29.11.2016 року, відповідно до якого потерпілий впізнав свій мобільний телефон марки «Jivi» (т.1,а.п.217-220);

- висновком експерта № 15/15.1/224 від 19.12.2016 року, із якого убачається, що ринкова вартість майна ікона Божої Матері «Знамення», викраденого у ОСОБА_13 станом на 17.11.2016 року становить 120,00 грн. (т.2,а.п.25-28);

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 від 16.12.2016 року та відеозаписом цих слідчих дій, із яких убачається, що обвинувачений у присутності захисника і понятих розповів про обставини вчиненого ним розбійного нападу на ОСОБА_13 (т.2,а.п.29-33);

- висновком судово-медичного експерта № 93е від 14.01.2017 року відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, двох забійних ран: в лобній області ліворуч та у лівій скронево-тім`яній області, численних саден на голові та обличчі; різаної рани на задній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу з переходом на зовнішню його поверхню, з частковим ушкодженням сухожилку розгинача 1-го пальця лівої кисті; колото-різаної рани на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та нижньої третини; колото-різаної рани на передній поверхні правого стегна на межі середньої та нижньої третини.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, двох забійних ран: в лобній області ліворуч та у лівій скронево-тім`яній області, численних саден на голові та обличчі - не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови та обличчя.

Тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани лівого променево-зап`ясткового суглобу та 2-х колото-різаних ран стегон, спричинено від не менш як 3-х механічних дій, гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) ріжучими та колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область лівого променево-зап`ясткового суглобу та обох стегон, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до первинного надання медичної допомоги в 6МКЛ(6-тій міській клінічної лікарні), тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день) (т.2,а.п.42-44);

- додатковим висновком судово-медичного експерта № 94е від 14.01.2017 року відповідно до якого локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на який вказує ОСОБА_19 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічної дії (удару) в область голови ліворуч, механічних дій леза ножа в область лівого зап`ястку та обох стегон (т.2,а.п.49-50);

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 і фото-таблицями до нього від 13.01.2017 року, із яких убачається, що потерпілий у присутності спеціаліста та понятих розповів про обставини вчиненого щодо нього розбійного нападу (т.2,а.п.51-57);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.01.2016 року, відповідно до якого потерпілий впізнав під № 2 ікону Божої Матері, що була у нього викрадена (т.2,а.п.77-79);

- протоколом одночасного допиту від 19.01.2017 року між потерпілим ОСОБА_55 і підозрюваним ОСОБА_16 , із якого убачається, що ОСОБА_16 повідомив обставини вчинення ним 17.11.2016 року розбійного нападу разом з ОСОБА_22 (т.2,а.п.111-113);

- речовими доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження (т.1,а.п.118, 197, 208, 210, 215).

Матеріалами судового провадження № 1-кп/175/195/17 (провадження № 175/4/17-к), а саме висновком судово-психологічної експертизи № 21973/18-61 від 14.01.2019 року, згідно якого процес відтворення ОСОБА_38 обстановки та обставин події (за матеріалами відеозапису слідчого експерименту, проведеного 16.12.2016 року за його участю) характеризується низькою особистою ініціативою у викладенні інформації щодо обставин кримінальної події, низькою мімічною та пантомімічною активністю, переважно стабільним емоційно-нейтральним фоном та здійснюється у спокійній та врівноваженій обстановці.

Комунікативна діяльність ОСОБА_20 у процесі відтворення подій щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 під час проведення 16.12.2016 року слідчого експерименту за його участю (за матеріалами відеозапису) характеризується достатнім рівнем розвитку комунікативних навичок для побудови простих побутових зв`язків, зв`язністю елементів мовлення та відсутністю паралінгвізмів та пошукових семантичних пауз, послідовністю у викладені подій та обставин, відсутністю виражених емоційних га інтонативних коливань у мовленні, низькою особистою ініціативою у веденні розмови, здатністю до підтримання стійкого візуального контакту з співрозмовником, провадженням власної комунікації виключно у межах тематики, окресленої безпосередньо запитаннями адресанта (уповноваженої особи) комунікації.

У поведінці ОСОБА_20 під час проведення за його участі слідчої дії 16.12.2016 року наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення ним подій.

У відеозаписі слідчого експерименту, проведеного 16.12.2016 року за участю ОСОБА_20 , ознак здійснення на нього психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведені даної слідчої дії, не виявлено (т.5,а.с.24-28).

Дослідивши вищезазначену судово-психологічну експертизу, колегія суддів приходить до висновку, що вона відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованою, даною на підставі повного вивчення матеріалів справи, але не узгоджується з поясненням самого обвинуваченого ОСОБА_20 , а тому суд вбачає підстави сумніватися в достовірності його пояснень.

Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновку проведеної у справі експертизи № 21973/18-61 від 14.01.2019 року, оскільки вона проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, що володіють спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи, експертний висновок не суперечать іншим, зібраним по справі доказам, є науково обґрунтованим.

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинувачених.

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст.94 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про повну доведеність вини ОСОБА_20 і ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, і їх умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, та умисні дії ОСОБА_14 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Про це свідчать встановлені конкретні обставини, логіка розвитку подій, характер встановлених стосунків між обвинуваченими та потерпілим ОСОБА_55 покази свідків, висновки проведених експертиз та протоколи слідчих дій.

Суд уточнює час попередньої змови про вчинення розбійного нападу на потерпілого близько 15.00 - години 17 листопада 2016 року, що відповідатиме фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду.

Доводи ОСОБА_14 і ОСОБА_20 про свою невинуватість, а саме про те, що вони не викрадали мобільний телефон і ікону під час розбійного нападу та спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, та викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_13 раніше колегія суддів вважає як такі, що направлені на уникнення та пом`якшення покарання, оскільки ці доводи повністю спростовуються сукупністю покладених в основу вироку доказів, зокрема послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_13 і свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які колегія суддів визнає об`єктивними, не маючими на меті обмовити обвинувачених, дії яких були цілеспрямованими, направленими на заволодіння майном потерпілого і послідуючу реалізацію цього майна.

Послідовні показання потерпілого і вказаних свідків у ході кримінального провадження повністю узгоджуються з іншими доказами, і, на думку суду, логічно вписуються в картину події злочину.

Посилання сторони захисту на застосування до обох обвинувачених недозволених методів слідства, що призвело до порушення права на захист і до отримання визнавальних показань, колегія суддів залишає поза увагою, оскільки об`єктивних доказів цього суду не надано.

Питання ж наявності чи відсутності в діях службових осіб кримінально караних діянь у разі застосування до них фізичного насильства, знаходиться поза межами об`єктивної сторони злочину, інкримінованого обом обвинуваченим, і підлягають вирішенню у іншому кримінальному провадженні.

Разом з цим, судом установлено, що під час судового розгляду 06.12.2017 року обвинуваченими ОСОБА_22 і ОСОБА_16 було здійснено ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінального провадження, під час якого конверт з флеш носієм «слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 » було пошкоджено, та виявлено відсутність даного флеш носія. На вимогу працівника поліції через деякий час обвинувачені повернули флеш носій, посилаючись на те, що знайшли його на підлозі в камері тримання підсудних у залі судового засідання. За цим фактом помічником судді, секретарем та співробітником поліції БКС ГУНП було складено акт (т.2,а.к.с.199).

Колегія суддів розцінює такі дії обох обвинувачених, як намагання знищити один із важливих речових доказів перешкоджаючи встановленню істини у справі.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_20 щодо фальсифікації протоколу одночасного допиту від 19.01.2017 року між ним та потерпілим ОСОБА_55 колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки колегія суддів приходить до висновку, що протокол відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, яке регламентує проведення одночасного допиту, та узгоджується з поясненням потерпілого ОСОБА_13 , який спростував заяву обвинуваченого щодо фальсифікації слідчої дії, а тому у суду не має підстав сумніватися в достовірності відомостей зазначених в протоколі.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як допустимі.

Твердження захисника ОСОБА_7 про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 17.11.2016 року, де об`єктом огляду були територія домоволодіння та будинок за адресою: АДРЕСА_4 (том1, а.п.14-19), та протоколу огляду від 23.11.2016 року (том 1, а.п.88-98), де об`єктом огляду було домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та вилучених під час цієї процесуальної дії предметів, які були визнані речовими доказами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки встановлено, що дозвіл на огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 надав ОСОБА_34 , що підтверджується його власноруч наданою заявою від 23.11.2016 року та підтверджено ним у судовому засіданні при допиті.

Також колегія суддів вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_7 на недопустимість таких доказів, як: протоколу огляду місця події від 18.11.2016 року та фототаблиці до нього (том 1, а.с.50-62); протоколу огляду місця події від 17.11.2016 року та фототаблиці до нього (том 1, а.п.14-19); постанови про визнання речовими доказами від 18.11.2016 року (том 1, а.с.48); судово-медичної експертизи від 09.12.2016 року (том 2, а.с.17); постанови про визнання речовими доказами від 29.11.2016 року (том 2, а.с.36); висновку судово-медичної експертизи потерпілого №93-е від 14.01.2017 року (том 2, а.с.42); додаткового висновку судово-медичної експертизи №94-е від 14.01.2017 року (том 2, а.с.49); постанови про визнання речових доказів та їх зберігання від 18.11.2016 року (том 1, а.с.66), оскільки їх походження та достовірність не викликає сумнів у суду, оскільки вони отримані з дотриманням процесуального законодавства.

Посилання захисника ОСОБА_7 , та обвинувачених про порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17.01.2016 року, а саме щодо ікони Божої матері «Знаменіє», яка була викрадена у потерпілого ОСОБА_13 , є голослівними та такими, що не відповідають обставинам викладеним у протоколі, який було досліджено у судовому засіданні (т.2а.п. 77-79) із якого убачається, що при впізнанні потерпілому надавались різні ікони у кількості чотирьох одиниць, а не одна як зазначила сторона захисту, а тому цей доказ суд розцінює як належний та допустимий.

Стороною захисту та обвинуваченими наголошувались в судовому засіданні , що свідок ОСОБА_56 , зазначив, що з обвинуваченими не знайомий, а в протоколі допиту стоїть не його підпис.

Окремої оцінки заслуговують показання свідка ОСОБА_56 , що були дані ним в ході кримінального провадження, так 17 січня 2017 року повідомив, що приблизно в 20 числах листопаду 2016 року він перебував в районі книжкового ринку м.Дніпро, біля зупинки маршрутного таксі № 121. В цей час до нього підійшли раніше не знайомі два чоловіки. Один із чоловіків, запитав в нього, чи не потрібні йому ікони, один з чоловіків дістав з темного пакету дві ікони, одна на полотні на котрій було зображено образ Божої Матері, а інша на мальована на дереві також був зображений образ Божої Матері. Йому сподобалась перша ікона, він вирішив її купити, та дав чоловікам грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою, а іншу віддав чоловікам, після чого вони пішли в невідомому напрямі.

В цей же день у вечірній час, він перебував на вул. Малиновського у м. Дніпро, біля одного з кафе, точно якого не пам`ятає, де розпивав спиртні напої, після чого повернувся за місцем свого проживання, на другий день прокинувшись, він виявив відсутність пакету в якому перебувала ікона, котру купив в невідомих чоловіків, зрозумів, що десь пакет разом з іконою загубив коли розпивав спиртні напої.

Але при його допиті колегією суддів в судовому засіданні ці показання не підтвердив та зазначив, що з обвинуваченими не знайомий, та протокол допиту не підписував. Крім того, він не зміг пояснити звідки йому відомий зміст протоколу допиту, який він не підписував особисто, хто міг назватись його ім`ям та повідомити слідчому особисті анкетні данні, а також як і ким він був викликаний у судове засідання.

Таким чином, у ході кримінального провадження свідок істотно змінив свої показання, заперечуючи конкретні обставини і суд зауважує, що показання свідка у суді суперечить сукупності наведених вище доказів, а оскільки вони об`єктивно не підтверджуються і, на думку суду, є неспроможними, а тому суд не посилається на них у вироку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_6 заявила про наявність порушень при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 від 16.12.2016 року, який на її думку є допитом її підзахисного на місці події. Просила звернути увагу колегії на тиск з боку працівників поліції. Але суд не приймає до уваги ці доводи захисника, оскільки на думку суду порушень вимог кримінального-процесуального кодексу при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 не вбачає, а доводи про його психічний стан та застосування психічного насилля спростовується висновком судово-психологічної експертизи, за результатами якої встановлено, що ознак здійснення на обвинуваченого психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведені даної слідчої дії, не виявлено.

У ході судового розгляду обвинувачені неодноразово наполягали на тому, що органом досудового розслідування було умисно сфальсифіковано матеріали кримінального провадження.

Такі доводи не знайшли об`єктивного підтвердження, спростовуються сукупністю досліджених доказів.

При ухваленні вироку колегія суддів не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за письмовим клопотанням прокурора від 04.06.2018 року (а.с.п.137-138), оскільки вони не мають доказового значення.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особи кожного з обвинувачених:

- ОСОБА_11 - раніше судимий, зі слів на момент затримання фактично працював, малолітніх дітей на утриманні не має, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;

- ОСОБА_16 - раніше судимий, зі слів - до затримання фактично працював, має на утриманні сина ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обох обвинувачених, колегією суддів не встановлені.

Обставиною, що обтяжує їх покарання, колегія суддів визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням обставин справи і даних про особи ОСОБА_20 і ОСОБА_14 їх ролі у вчиненні особливо тяжкого злочину відносно особи похилого віку, а також думки прокурора і потерпілого щодо виду та міри покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обом обвинуваченим покарання у межах санкцій інкримінованих статей, а ОСОБА_58 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, відповідати вчиненому кожним обвинуваченим і достатнім для їх виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

У висновку Верховного Суду зазначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КК в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р. включається строк, в тому числі перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до протоколу (а.к.п. 104-105 том №1) ОСОБА_16 затриманий 23 листопада 2016 року.

ОСОБА_11 затриманий 23 листопада 2016 року (а.к.п.108-109 том №1).

Враховуючи викладене, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_14 в установі попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, із співвідношення: одному дню перебування в установі попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертиз слід покласти на обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_27 та стягнути в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності.

Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 23 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_59 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.187 КК України, ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню:

- за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності.

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності.

Строк покарання обчислювати з дня затримання на підставі протоколу затримання, тобто з 23 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_9 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпро Дніпропетровської області; номер рахунку 0004; МФО 805012; ; найменування установи банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області) витрати на проведення судово-мистецтвознавчої експертизи № 15/15.1/224 від 19 грудня 2016 року у розмірі 2641 гривні 20 копійок, тобто з кожного по 1320 гривень 60 копійок.

Стягнути ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової психологічної експертизи № 21973/18-61 від 14 січня 2019 року у розмірі 12 870 гривень.

Приналежний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Donod D801» IMEI НОМЕР_1 , який на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_60 від 29.11.2016 року та переданий на відповідальне зберігання потерпілому та мобільний телефон марки «Jivi», який на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_60 від 29.11.2016 року та переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити за належністю.

Сліди рукавичок у кількості 2 шт., на пластиковій кришці з написом «fort», що упакований в спец пакет №0043077 та зразок РБК на фрагменті капронової сітки з підлоги, що упакований в паперовий конверт, які на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_61 від 18.11.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП, - після набрання вироком законної сили знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.

Дві пошкодженні дерев`яні рамки, які на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_61 від 18.11.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП, - після набрання вироком законної сили знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.

Господарську сумку в клітинку запаковану в поліетиленовий пакет та ніж запакований в поліетиленовий пакет, які на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_60 від 23.11.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП - після набрання вироком законної сили повернути за належністю.

Ікону Божої Матері «Знаменіє», яка згідно постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_60 від 23.11.2016 року визнано речовим доказом та передано потерпілому ОСОБА_15 згідно зберігальної розписки від 17.01.2017 року залишити за належністю.

Договір №35.1696/0 від 21.11.2016 року про надання фінансового кредиту під заставу на ім`я ОСОБА_8 , паперовий конверт з під мобільного телефону марки «Donod D801», картонну коробку з під мобільного телефону «Donod D801», коробку з під телефону «Jivi», оригінал товарної накладної купівлі товару, паперовий пакет та файл з під телефону «Jivi» - зберігати на аркушах т.1 118, 185, 197, 208, 210 і 215 матеріалів кримінального провадження №0002799, флеш носій 1 Гб з слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_8 в паперовому пакеті, експертний пакет №3088146 зберігати на аркушах т.2 33, 75 матеріалів кримінального провадження №0002799.

Зразок крові РБК на фрагменті капронової сітки з підлоги, зразок крові ОСОБА_20 зразок крові ОСОБА_14 , які на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_60 від 29.12.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП, - після набрання вироком законної сили знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3