1Справа № 335/7283/19 1-кп/335/690/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав заяву про відвід прокурора ОСОБА_3 . Свою заяву обґрунтував тим, що прокурор ОСОБА_3 не може брати участі к даному кримінальному провадженні і підлягає відводу, оскільки прокурор ОСОБА_3 є цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, що відповідно до вимог ст. 77 КПК України є підставою для відводу прокурора.

Захисник ОСОБА_6 також підтримала заяву про відвід та просить її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заяву про відвід підтримав.

Посилаючись на відсутність підстав для задоволення відводу, а також на його необґрунтованість і недоведеність, прокурор ОСОБА_3 , щодо заявленого їй відводу заперечувала та зазначила, що особисто їй жодної шкоди не завдано, вона є уповноваженою особою на представництво інтересів держави в суді.

Розглянувши заяву про відвід, з`ясувавши думку осіб, які беруть участь в кримінальному провадженні, суд приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сімї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

У частині 1 статті 77 КПК України наведений вичерпний перелік підстав, з яких прокурор немає права брати участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до глави 3 КПК України прокурор виконує функцію обвинувачення від імені держави і його повноваження визначені цими законодавчими нормами.

Прокурор не має права поєднувати державні інтереси і свої приватні, інтереси своїх близьких родичів чи інших осіб.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про прокуратуру» прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 6 ст.23 Закону, під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження;подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом.

Пунктом 12 ч. 2 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надається прокурору, який бере в ньому участь.

Як вбачається із матеріалів провадження, а саме з позовної заяви, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про стягнення шкоди завданої злочином, в якій посилається на те, що інтереси держави порушені тим, що органу місцевого самоврядування завдано майнової шкоди. Прокурор у цивільному позові зазначив, що причиною його звернення до суду є те, що орган місцевого самоврядування не здійснює захисту інтересів держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що шкода у даному провадженні завдана особисто прокурору ОСОБА_3 , яка є уповноваженою особою на представництво інтересів держави в суді, особисто ОСОБА_3 цивільним позивачем, як особа, якій завдано шкоди внаслідок вчинення злочину не визнавалася, а позов прокурора подано в інтересах держави, а тому підстав для відводу прокурора, визначених п. 1 ч.1 ст.77 КПК України, не встановлено, інших підстав для відводу прокурору стороною захисту не наведено, а тому заява сторони захисту про відвід прокурора ОСОБА_3 є такою, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід прокурора у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 77, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1