Справа № 570/4977/19
номер провадження 1-в/570/472/2019
У Х В А Л А
іменем України
27 листопада 2019 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника установи

виконання покарань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 17.01.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 286 ч. 2 КК України на строк 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, в термін покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.08.2016 року по 31.08.2017 року та з 05.10.2018 року по 17.01.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшло клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до даних клопотання захисник вказує, що за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень режиму утримання не допускає, має заохочення. У зв`язку з цим захисник клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Засуджений просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні висловив позицію про неможливість умовно-дострокового звільнення засудженого. При цьому пояснив суду, що єдиними джерелами для оцінки поведінки засудженого є дані самого виправного центру, його службових осіб, зокрема спеціально створеної комісії, а також спостережної комісії. Оскільки спостережна комісія жодних висновків не робила, комісія установи виконання покарань вважає таким, що не довів своє виправлення, засуджений ці обставини будь-якими доказами не спростував, прокурор висловив думку про те, що суд повинен при розгляді заяви засудженого виходити саме з цих даних.

Заслухавши думку сторін по справі та учасників судового розгляду, дослідивши матеріали контролю за поведінкою засудженого, суд встановив наступні обставини:

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 05 жовтня 2018 року. До Державної установи " Городоцький виправний центр (№131)" ОСОБА_4 прибув 09.07.2019 року. Засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину. Комісією по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення від 23 липня 2019 року у висновку вказано, що на шлях виправлення засуджений ОСОБА_4 не став, не довів свого виправлення, та не заслуговує на умовно -дострокове звільнення. Вказане рішення комісії засудженим не оскаржівалося.

Частиною 3 ст. 154 Кримінально-виконачого кодексу України визначений порядок дострокового звільнення від відбування покарання, де стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 6.5 наказу № 847/5 від 08.06.2012 року Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Міністерства юстиції України питання умовно-дострокового звільнення вирішуються за результатами засідання комісії виправного центру. На підставі узагальнення даних про особу, її поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання комісією приймається рішення одноголосно чи більшістю голосів відносно можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. На засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання. Після погодження подання зі спостережною комісією матеріали направляються до суду.

Розглянувши клопотання захисника в інтересах засудженого, заслухавши пояснення сторін та дані установи виконання покарань про поведінку засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення засудженого умовно-достроково від відбування невідбутої частини призначеного йому покарання не підлягає до задоволення.

Діючим КПК України дійсно передбачена можливість звернення засудженого або захисника до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення. Однак, вказана норма (ст. 539 КПК України) не скасовує ані порядку дій установи виконання покарань, визначеного КВК України, ані іншого порядку здобуття інформації про відбування засудженим покарання, окрім даних установи виконання покарань та спостережної комісії. Згадана норма встановлює лише право засудженого у випадку відсутності ініціативи з боку установи виконання покарань ініціювати питання про застосування умовно-дострокового звільнення. Суд, при наявності заяви засудженого не може підмінити визначений кримінально-виконавчим законом порядок підготовки інформації та документації, або іншим шляхом, крім принципу змагальності сторін та принципу свободи у наданні суду інформації щодо поведінки засудженого, здобути інформацію для вирішення питання, передбаченого ст. 81 КК України.

При прийнятті даного рішення та з у зв`язку з існуванням певних неузгодженостей між положеннями, викладеними, як у КВК України, так і у КПК України, суд виходить з тої інформації, яка надана установою виконання покарання. Оскільки комісія установи виконання покарання на підставі системного вивчення поведінки засудженого дійшла однозначного висновку про те, що засуджений не довів свого виправлення, а прокурор також погоджується з даною обставиною, щодо засудженого ОСОБА_4 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

На підставі наведеного та положень ст. 81 КК України, керуючись ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, суд

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в інтересах засудженого ОСОБА_4

відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений, його захисник вправі подати апеляції до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1