Справа № 448/1352/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/543/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, зі слів розлученого, востаннє судимого 13.07.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.389 КК України 6 (шість) місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вчинених ним злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання із речовими доказами у справі.

За вироком суду ОСОБА_7 , будучи засудженим згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 13.07.2017 року до громадських робіт на строк 150 год., після набрання вказаним вироком законної сили, призначене судом покарання не виконав та від виконання такого ухилявся, в період з 18 по 21 вересня 2017 року та з 27 по 29 вересня 2017 року, тобто у встановлений термін відбування громадських робіт у МКП «Житловик», що за адресою: м. Мостиська, вул. Грушевського,6 Львівської області, куди скеровувався Мостиським РС з питань пробації філії Центру пробації у Львівській області, по даний час не відпрацював призначених йому 28 годин, без поважних причин.
Крім цього, ОСОБА_7 , 16.09.2017 року о 21:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні належного йому житлового будинку, що у АДРЕСА_2 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 після спільного розпивання спиртних напоїв заснув, таємно викрав із сумки останнього грошові кошти в сумі 1000 грн., чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання оскаржив прокурор, який у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що обвинувачений визнаний винуватим в ухиленні від відбування покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 р., незважаючи на це суд першої інстанції безпідставно не вирішив питання про приєднання обвинуваченому до покарання, призначеного йому за новим вироком суду, частини покарання, яка не відбута за попереднім вироком. Крім цього, апелянт наголошує, що обвинувачений ОСОБА_7 , ухиляючись від відбування покарання, вчинив новий злочин, а це свідчить про недосягнення попереднім покаранням у виді громадських робіт мети виправлення обвинуваченого. За таких обставин прокурор вважає необґрунтованим рішення суду про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, а тому, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати і постановити новий, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту, за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у виді 5 місяців арешту та відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 р., з урахуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 місяців і 3 днів арешту, а врешті вирок місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, поданої прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про обґрунтованість вироку місцевого суду і його прохання не позбавляти його волі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в ухиленні від відбування покарання, призначеного йому судом.

Так, встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 р. ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт (а.с.63). Під час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 без поважних причин у вересні 2017 р. ухилився від виконання призначеного йому покарання, в результаті чого залишились невідпрацьованими 28 годин громадських робіт. Крім цього, 16 вересня 2017 р. ОСОБА_7 вчинив новий злочин крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ухвалюючи новий вирок щодо ОСОБА_7 , яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, суд першої інстанції зазначених положень кримінального закону не врахував. Як наслідок, в оскаржуваному вироку залишилось невирішеним питання про приєднання до покарання, призначеного ОСОБА_7 за новим вироком суду, невідбутого ним покарання за попереднім вироком.

Тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання за новим вироком безпідставно не застосував положення кримінального закону, які визначають правила призначення покарань за сукупністю вироків. Також обґрунтованими слід вважати застереження апелянта щодо невмотивованості рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання за новим вироком з випробуванням. На переконання колегії суддів, ухилення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 р., а також вчинення ним нового злочину під час відбуття покарання, призначеного судом, свідчать про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, будучи засудженим, продовжив злочинну діяльність, а попереднє покарання, не пов`язане з позбавленням волі, виявилось неефективним, адже не сприяло виправленню засудженого і попередженню вчинення ним нових злочинів. А тому, за наведених обставин, досягнення мети покарання можливе лише за умов ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.

З огляду на вищевикладене оскаржуваний вирок місцевого суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.409, п.п.1, 2 ч.1 ст.413, ст.414 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання внаслідок його м`якості ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 р. відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати і постановити новий.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 5 (п`ять) місяців арешту;

- за ч.2 ст.389 КК України 4 (чотири) місяці арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вчинених ним злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України із врахуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України частково приєднати ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 р. та призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 (п`яти) місяців 3 (трьох) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання для доставки до місця відбуття покарання.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4