Справа № 277/942/19
У Х В А Л А

іменем України

"28" листопада 2019 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника органу пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине, клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 06.12.2017 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, посилаючись на те, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України вчинене до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 (набрав чинності 07.09.2017).

Захисник засудженого вважає, що оскільки ОСОБА_4 приймав безпосередню участь в АТО, крім того відбув 2/3 строку покарання, тобто більше половини, тому відсутні обставини що унеможливлюють застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив застосуванню щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив задовольнити клопотання захисника.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд застосувати до засудженого Закон України «Про амністію у 2016 році» зіславшись на заявлене клопотання. Додатково зазначив, що на практиці суди звільняють засуджених від відбування покарання на підставі закону України про амністію відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, оскільки засуджений отримав статус учасника бойових дій, однак загубив посвідчення, а на виготовлення нового документу потрібен час, на даний час ОСОБА_4 подав до військового комісаріату необхідний пакет документів.
Прокурор в судовому засіданні заперечив застосуванню щодо засудженого ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році» посилаючись на те, що засуджений не надав суду жодних доказів про отримання ним статусу учасника бойових дій, а також на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 (набрав чинності 07.09.2017) ОСОБА_4 не був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, обвинувального вироку не було ухвалено та вирок суду не набрав чинності, що є необхідними умовами зазначеними у ст. 2 чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Начальник Ємільчинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що засуджений перебуває на обліку в органі пробації. Під час заповнення необхідних документів засуджений ОСОБА_4 зазначив власноручно, що жодними пільгами не користується, що в свою чергу ставить під сумнів отримання засудженим посвідчення учасника бойових дій. Копію довідки про участь в АТО надав до органу пробації лише з наданням копії клопотання про застосування амністії.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання захисника та додані до неї матеріали приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки (а.с. 6).

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

З наведеної норми вбачається, що обов`язковою вимогою для застосування до засудженого закону України про амністію має бути сукупність всіх умов викладених в ст. 2 Закону України «Про амністію У 2016 році», зокрема:

- кримінальні справи стосовно осіб розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили;

- особа захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;

- особа брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

- отримали статус учасника бойових дій;

- не є особою зазначеною у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону.

Встановлено, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 було ухвалено 06.12.2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тобто ОСОБА_4 не був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Категорії осіб, яким надається статус учасників бойових дій, визначається ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Ця стаття містить 20 пунктів, що визначають перелік осіб, яким може бути наданий відповідний статус, у тому числі пунктами 19, 20 зазначеної норми передбачено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

За змістом Закону України «Про амністію у 2016 році» учасники бойових дій визнаються суб`єктами на яких поширюється його дія одразу двома нормами: п. «д» ст. 1 та ст. 2 цього Закону.

Відповідно до п. «д» ст. 1 указаного Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі учасники бойових дій та інші ветерани війни, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким , а також необережного злочину, який не є особливо тяжким , відповідно до ст. 12 КК України.

Стаття 2 цього Закону передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк і від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, які вчинили більш тяжкий злочин (який не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч. 2, ч. 3 і ч. 4 ст. 408, ст. 410, ч. 2, ч. 3 і ч. 4 ст. 411 КК України), однак поширює свою дію не на всіх учасників бойових дій, а лише на тих, які «захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення» (тобто тих осіб, яким надано статус учасника бойових дій виключно на підставі пунктів 19 або 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Таким чином, конструкція ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», яка, на відміну від ст. 1 цього Закону, не містить переліку суб`єктів на яких поширюється його дія за окремими пунктами, вказує на те, що вона визначає не три окремі категорії осіб, щодо яких вона застосовується (як наприклад: а) особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, б) особи, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, в) особи, які отримали статус учасника бойових дій), а визначає одну категорію осіб, «які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій», виокремлюючи в такий спосіб цю категорію осіб з числа інших учасників бойових дій, на яких поширюється дія лише п. «д» ст. 1 цього Закону, що зазначено в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 (справа № 738/440/17).

Разом з тим, посвідчення учасника бойових дій видається у відповідності до «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції», затвердженого постановою Кабміну № 413 від 20.08.2014 року.

Пунктом 8 зазначеного Порядку (в редакції Постанови КМ № 104 від 04.02.2015) та пунктом 8-1. (в редакції Постанови КМ № 350 від 10.03.2018) передбачено, що комісія або міжвідомча комісія позбавляє статусу учасника бойових дій у разі наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період у часті в антитерористичній операції.

Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення діяння яке відповідно до розділу 19 КК України відноситься до військових злочинів та згідно ч. 4 ст. 12 КК України класифікується тяжким злочином, вчиненим безпосередньо в умовах особливою періоду під час участі в антитерористичній операції.

До матеріалів клопотання та під час судового розгляду не долучено документу, який підтверджує наявність у засудженого ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, а також не надано доказів втрати посвідчення учасника бойових дій. Посилання захисника засудженого лише на довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, № 749 від 28.07.2015 року (а.с. 9) не може слугувати підставою для задоволення клопотання, оскільки довідка підтверджує участь особи в антитерористичній операції та є лише підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, тому не підтверджує статусу учасника бойових дій, що є обов`язковою умовою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Посилання захисника засудженого на те, що ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання тобто більше половини не може слугувати підставою для звільнення засудженого на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком, а також не відповідає вимогам п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Отже, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, Законом України "Про застосування амністії в Україні" ст. 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1