Єдиний унікальний номер 185/7287/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001159 від 15.02.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 13.05.2018 року, об 04.06 год. знаходився в приміщенні магазину ТОВ «АТБ- Маркет», магазин продуктів - 106, розташованого по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда Дніпропетровської області, де перебували охоронці магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Побачивши та впізнавши ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернувся до останнього з проханням, оплатити викрадений ним напередодні дезодорант. Почувши звернення ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» магазин продуктів - 106, розташованого по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда Дніпропетровської області, об 04.06 год., діючи з єдиним прямим умислом на вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер вчинених ним дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незважаючи на оточуючих, із хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, маючи бажання проявити свою грубу фізичну силу, а також прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, протиставити себе іншим громадянам, протиправно, використовуючи нікчемний привід - коректне зауваження співробітника охорони АТБ про крадіжку днем раніше, усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та демонструючи зневагу до них, з особливою зухвалістю, яка виразилася у насильстві над особистістю, грубо порушив громадський порядок, а саме, підійшовши до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які стояли поряд з ним, ОСОБА_3 умисно наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , після чого наніс один удар долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_5 , бажаючи уникнути конфлікту, відбіг до іншої частини магазину. В свою чергу ОСОБА_3 , бажаючи довести свої хуліганські дії, проявляючи особливу зухвалість, наздогнав ОСОБА_5 та притиснув його до стіни, утримуючи за одяг, та почав умисно бити останнього, а саме наніс удар правим коліном по голові, один удар кулаком правої руки в область голови та один удар лівим коліном в область голови. Після завершення нанесення ударів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відштовхнув останнього та повалив на підлогу. В наслідок ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна лівої вушної раковини.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні, а саме в спричинені потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, визнав в повному обсязі, та суду пояснив, що 13.05.2018 року, приблизно о 04 год., він знаходився в приміщенні магазину ТОВ «АТБ- Маркет», розташованого по вул. Центральна м. Павлограда Дніпропетровської області, де перебували, як пізніше йому стало відомо охоронці магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням оплатити викрадений ним напередодні дезодорант, та назвав його крадієм. Це обурило його, та він став наносити удари ОСОБА_5 . Під час конфлікту зал був пустим. Вважає свої дії логічними та адекватними, та що конфлікт можливо було уникнути, так як він в силу свого характеру та хвороби головного мозку, спровакував сварку з охоронцем. У скоєному він щиро кається, осознав свою провину та на майбутньє зрозумів як себе необхідно вести в суспільстві. Він не вважає себе винним у хуліганстві, а саме грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, так як конфлікт між ним та ОСОБА_5 виник на підставі неприязнених стосунків, та його дії слід кваліфікувати за ст. 125 КК України. Тиск на свідків по даному провадженню він не чинив.

Оцінюючи показання обвинуваченого, які були надані ним в ході судового розгляду, щодо не визнання вини за ч.1 ст. 296 КК України, суд визнає їх неспроможними, надуманими, заявленими з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами, прямо суперечать показам самого обвинуваченого, який не заперечував щодо находження в приміщенні магазину ТОВ «АТБ - Маркет», та спричиненя тілесних ушкоджень потерпілому, показам потерпілого, свідків та матеріалам провадження.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого раніше він не знав, та на даний час не підтримує з ним стосунки. 13.05.2018 року він працював в магазині «АТБ» по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда охоронцем, та приблизно о 04.00 год. ранку до магазину зайшов обвинувачений, взяв дезодорант, та підійшов до каси, але біля каси дезодоранту не було. Він поросив обвинуваченого заплатити за дезодорант, або повернути. Обвинувачений відповів, що повернув його на полку, після чого між ними виник конфлікт, в ході якого він обізвав обвинуваченого крадієм. Обвинувачений надав йому ляпасу у ліву щоку правою рукою, так як він обізвав останнього крадієм, від чого був забій вушної раковини. Він відбігав від обвинуваченого, але той наздогнав його. Були ще удари обвинуваченого коліном у його вухо. Обвинувачений притуляв його до стіни, після чого він впав. При цьому конфлікт продовжувався, та вони обидва виражались нецензурною лайкою. Він не питав у обвинуваченого навіщо він його б`є, просто мовчав. ОСОБА_6 , який працював також охоронцем у магазині, обвинувачений надав ляпасу. У той час в залі магазину були чи ні покупці, він не пам`ятає. Він не знає, чи бачила цей конфлікт касир магазину. Після конфлікту він подивися відео з камер відео спостереження, де побачив, що обвинувачений брав дезодорант, але повернув, та до каси вже підійшов без нього. Він вважає, що магазин, в якому відбувся конфлікт - не є громадським місцем. Його бив обвинувачений як працівника магазину, так як він знаходився на робочому місці, але це було із - за його вини, так як він образив обвинуваченого. Він не побачив, як товар був повернутий обвинуваченим на полку. Протокол він підписав не читаючи та не ознайомлюючись з ним. Чому різняться його покази в суді з показами, які він надавав на досудовому слідстві, пояснити не може. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, та просить закрити кримінальне провадження.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 13.05.2018 року він працював в магазині «АТБ» по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда охоронцем, та приблизно о 04.00 год. ранку до магазину зайшов обвинувачений, який вів себе нормально, та нікого не чіпав. Потім між потерпілим на обвинуваченим виник конфлікт. ОСОБА_5 посварився з обвинуваченим, бо той обізвав останнього крадієм. Підійшов він до них вже після конфлікту, та не бачив, чи обвинувачений наносив удари потерпілому, та йому обвинувачений ударів не наносив. У залі більше не було нікого. На касах сиділи касири, у відношенні яких з боку обвинуваченого не було грубих дій. Він підтверджує факти, які знаходяться на відеозаписі з камер спостереження магазину «АТБ», диск якого було переглянуто у судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого вона раніше не знала. 13.05.2018 року вона працювала касиром в магазині «АТБ» по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда, та приблизно о 04.00 год. ранку до магазину зайшов обвинувачений. В цей час вона чула тільки крики охоронця ОСОБА_5 , який, як пізніше їй стало відомо сварився з обвинуваченим, та вона нічого не бачила, так як це було на іншому кінці магазину. Вона вважає, що це були хуліганській дії з боку обвинуваченого, та не пам`ятає, які покази надавала слідчому, так як це було давно. Диск з відеозаписом вона бачила, та пояснила, що в магазині були інші покупці, яких вона можливо не помітила. Підтвердила, що все було саме так, як є на диску з відеозаписом з камер спостереження магазину «АТБ».
Щодо показів потерпілого ОСОБА_5 свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які під час судового засідання намагалися вигородити обвинуваченого, а саме потерпілий ОСОБА_5 на початку свого допиту зазначав, що обвинувачений його не бив, свідок ОСОБА_6 , що обвинувачений не бив потерпілого, та його, свідок ОСОБА_7 , що вона не бачила, яким чином обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому, та ОСОБА_6 , суд вважає, що дані покази указані особи надавали в суді в силу примусу на них з боку обвинуваченого. Указані свідки та потерпілий при перегляді відеозапису з камер відео спостереження, підтвердили факт перебування обвинуваченого в магазині «АТБ» по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда, та побиття останнім потерпілого та свідка ОСОБА_6 .

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочину.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків, вина ОСОБА_3 також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- висновком експерта № 90 від 23.05.2018 року, відповідно до якого зроблено висновки на основі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1992 року народження, обставин травми, викладених в ухвалі суду, наданій медичній документації, та у відповідності до поставлених питань, експерт прийшов до наступних висновків: 1. Які тілесні ушкодження є на талі ОСОБА_5 .?, їх кількість, характер, локалізація, механізм, час утворення та ступінь тяжкості? Відповідь: Згідно довідки № 5225 КЗ «Павлоградська МЛ «ДОР» у ОСОБА_5 з тілесних ушкоджень відмічене лише садно на лівій вушній раковині. Садно утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету, та за своїм характером відноситься до ступеню ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.2 б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. 2. Коли саме були спричинені заподіяні тілесні пошкодження, виявлені на тілі ОСОБА_5 .? Відповідь: Час утворення ушкодження може відповідати терміну, вказаному як в довідці, так і в ухвалі суду, тобто 13.05.2018 року. 3. Чи є судово-медичні дані про взаємне розташування особи, яка заподіяла тілесні ушкодження, знаряддя і потерпілого в момент заподіяння пошкоджень? Відповідь: Судово-медичних даних про взаємне розташування особи яка заподіяла тілесні ушкодження, знаряддя і потерпілого в момент заподіяння пошкоджень, не має. 4. Чи можливо отримати виявлені тілесні ушкодження при нанесенні ударів кулаками по голові та обличчю? Відповідь: Не виключена можливість отримання виявленого тілесного ушкодження при нанесенні ударів кулаками по обличчю. 5. Чи можливо отримати тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту? Відповідь: Не виключена можливість отримання виявленого тілесного ушкодження при падінні з висоти власного зросту та ударі областю вушної раковини. (Том №1 а.с.56 - 57);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2018 року, відповідно до якого, в присутності понятих свідок ОСОБА_7 впізнала чоловіка під номером 2, за рисами обличчя, формою носа, розрізом очей, який 13.05.2018 року знаходився в приміщенні магазину «АТБ», який наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с.61 - 62);

- DVD диском з камер спостереження магазину ТОВ «АТБ- Маркет» магазин продуктів - 106, розташованого по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда Дніпропетровської області від 13.05.2018 року, відповідно до якого видно, з самого початку та до кінця як відбувалися злочинні дії, інкриміновані обвинуваченому (Том №1 а.с.71).

Наведені вище докази, на думку суду, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2018 року, відповідно до якого, в присутності понятих, свідок ОСОБА_6 впізнав чоловіка під номером 4, який 13.05.2018 року знаходився в приміщенні магазину «АТБ» та наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 , суд не приймає як доказ, так як обвинувачений ОСОБА_3 , за даним протоколом знаходиться під номером 3.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп /2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія протии Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Ствердження обвинуваченого в тій частині, що з його боку не було грубого порушення громадського порядку, конфлікт між ним та ОСОБА_5 виник на підставі неприязнених стосунків з останнім, та його дії слід кваліфікувати за ст. 125 КК України, суд вважає не спроможними з наступних підстав.
Так, хуліганство є одним із найпоширеніших правопорушень, спрямованих проти громадського порядку. Особа, яка вчинила хуліганство, посягає на суспільні відносини, що забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті та побуті, часто завдає шкоди особистим інтересам людей, їхньому здоров`ю, власності, навколишньому середовищу тощо.

В той час як злочинним визнається тільки таке грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визначає тільки такі, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубого порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх вік, стан здоров"я, суттєвість порушення їх інтересів, або інтересів підприємств, установ, організацій. Аналіз цих обставин враховується і при з`ясуванні наявності особливої зухвалості або виняткового цинізму, що є основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку. Для кваліфікації вчиненого хуліганства за ч.1 ст.296 КК України достатньо наявності в діях винної особи однієї з цих ознак - особливої зухвалості або виняткового цинізму.

Аналіз ознак хуліганства дає підставу для висновку, що такі насильницькі дії, як побої, мордування, спричинення різних за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, а також умисне знищення чи пошкодження майна характеризують особливу зухвалість, тобто одну із ознак грубого порушення громадського порядку. Тому хуліганство, яке супроводжується побоями або спричиненням легкого тілесного ушкодження не потребує додаткової кваліфікації.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Пунктом п.4 зазначеної вище постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство», зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних діянь. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я перебувають об`єкт злочину та його мотив.

Так, відповідно до ст. 125 КК України, об`єктивної сторони злочин характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком. Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.

З огляду на наведене на думку суду в діях ОСОБА_3 вбачається саме хуліганство, а саме останній, незважаючи на оточуючих, із хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, протиставити себе іншим громадянам, протиправно, використовуючи нікчемний привід, усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, та демонструючи зневагу до них, притиснув ОСОБА_5 до стіни, тримаючи його за одяг, наносив удари останньому, а після завершення нанесення ударів ОСОБА_5 , штовхнувши того повалив на підлогу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, для прийняття рішення, про винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» які знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 296 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлно.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, не працює, з 2011 року по 2012 рік перебував на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «Невростения F 480», та на даний час на обліку у лікаря-наркоглога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характерзується задовільно, вину не визнав.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді арешту.

Дане покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього не можливо без його ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлений.

В рамках даного кримінального провадження проведено одну судово-медичну експертизу, однак довідка-рахунок витрат на проведення даної експертизи не надавалася.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- DVD диск з камер спостереження магазину ТОВ «АТБ- Маркет» магазин продуктів - 106, розташованого по вул. Центральна, 61/1 м. Павлограда Дніпропетровської області від 13.05.2018 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по данному кримінальному провадженню не обирався, та ОСОБА_3 перебуває під вартою за ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .