Справа № 638/1872/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2019м. м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0001660 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Так, 07.04.2016 приблизно о 03.00 ОСОБА_8 , разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, знаходячись поблизу будинку №64, який розташований за адресою: пр.Перемоги, м.Харків, побачили раніше незнайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Побачивши, що ОСОБА_10 відійшов, а Синельник залишився сидіти на лавці, у ОСОБА_8 і невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи виник умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, розподіливши між собою ролі, в групі з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, умисно, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , наніс удар ногою в область голови, після чого потерпілий ОСОБА_9 впав на лавку, а невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, знаходячись позаду від потерпілого ОСОБА_9 , скориставшись моментом, що ОСОБА_8 відійшов від ОСОБА_9 , з кишені куртки дістав мобільний телефон моделі «S-Tell 1290» чим заволодів ним та вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №31 від 13.01.2017 складає 127,50 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №7595 ая/16 від 22.12.2016 у потерпілого ОСОБА_9 мали місце синці і садна на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удара-сдавлення та могли бути отримані, не пізніше 07.04.2016 і цілком можливо у той термін, який вказан у постанові. За ступенем тяжкості синці та садна відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

Продовжуючи реалізацію своїх злочинних дій, діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_8 , разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, побачили як до них наближається потерпілий ОСОБА_10 . Невстановлена особа, діючи умисно, розуміючи що потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знайомі між собою, наніс ОСОБА_10 удар рукою в область голови, після чого ОСОБА_8 наніс два удари рукою в область голови, а невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа здійснила кидок ОСОБА_10 через стегно, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 впав на землю спиною і невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа наніс удар ногою в область голови потерпілому ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 та невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, стоячи з боків від потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на землі, продовжили наносити удари ногами по голові та тулубу та розуміючи що потерпілий ОСОБА_10 не здійснює дій до спротиву, і прикриває руками обличчя, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, заліз в праву кишеню куртки потерпілого ОСОБА_10 , і заволодів мобільним телефоном «Sony XPERIA Z Ultra (C6833)», вартість якого згідно висновку судово-товарзнавчої експертизи №6342 від 19.12.2016 без урахування комлектуючих матеріалів за умовою, що на момент викрадення мобільний телефон знаходився в робочому технічно справному стані, станом на 07.04.2016 становить 4166,67 грн. і грошовими коштами в сумі 300 гривень, а невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, знаходячись з іншої сторони від потерпілого ОСОБА_10 залізла в ліву кишеню куртки рукою і заволоділа мобільним телефоном «Нокіа С-2», вартість якого згідно висновку судово-товарзнавчої експертизи №6141 від 05.12.2016 без комплектуючих матеріалів товаровиробника, з урахуванням зносу станом на 07.04.2016 складає 330 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 та невстановленої в ході проведення досодового розслідування особи згідно висновків судово-медичної експертизи №2136-ая/16 від 08.04.2016 та 7137-ая/16 у ОСОБА_10 мали місце ссадна та синці на обличчі, травматичний скол невеликої ділянки коронки першого різца на верхній щелепі по вільному краю та травматичний скол частини коронки першого лівого різця на нижній щелепі, які утворились від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, травма зубів та синці за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані в межах доби до проведення експертизи.

Садна та синці за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі, наслідки, тривалістю 6-ти днів.( п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

Травма двух зубів належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили незначну стійку втрату загальної працездатності до 10% (десять процентів) (згідно п.п. 2.3.1 а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

В ділянку обличчя гр-ну ОСОБА_10 було нанесено приблизно 5-6 ударів тупим предметом.

При цьому у нього утворились 2 синця на правій половині обличчя по одній садна на підборідді праворуч та в ділянці кінчика носа, а також травма двох передніх різців нижньої щелепи.

Після чого ОСОБА_8 , разом з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, місце вчинення кримінального правопорушення злочину покинули, викраденим майном, розпорядились на власний розсуд, чим завдали матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 127,50 грн., ОСОБА_10 на загальну суму 4796,67 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав у повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Цивільний позов потерпілого визнав. Надав пояснення про те, що 06.04.2016р. він приїхав в гості до свого брата ОСОБА_11 , який мешкає в гуртожитку, куди він прийшов близько 19-00г., в кімнаті брата був раніше невідомий йому хлопець на ім.*я ОСОБА_12 , який, як йому стало відомо, теж мешкає в цьому гуртожитку, також в кімнаті був присутнім сусід ОСОБА_13 . Приблизно о 2-3годині ночі він, брат та ОСОБА_12 вирішили піти в супермаркет «АТБ» для того, щоб придбати їжу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

По дорозі в магазин, вони побачили двох хлопців на стоянці біля машин, один з них замахувався пляшкою, як вони зрозуміли з метою розбити скло і проникнути в автомобіль. Другий хлопець, який був вище, побачивши нас поплескав хлопця, який замахувався, по плечу, вказуючи на нас, після цього вони відразу почали розходиться в різні боки. Хлопець, який був вище, пішов через, дорогу, а той який хотів розбити скло підійшов до лавочці і присів на неї. Вони підійшли до хлопця, який сів на лавочку, і обвинувачений йому сказав: «Що ти твориш?», Той в зухвалій формі відповів - «Нічого». Після цього хтось із нас сказав йому: «Навіщо ти брешеш?». Обвинувачений обурений його діями до цього, а саме спробою розбити скло і проникнути в чужий автомобіль, а також його нахабним тоном і брехнею їм, перебуваючи в стані емоційного збудження, викликаного протиправними діями цих хлопців, завдав йому удар ногою, в результаті чого той впав з лавки. Тут, він побачив, як другий хлопець біжить в їхню сторону, коли він наблизився до ОСОБА_12 , той ударив кілька разів хлопця в обличчя і застосувавши якийсь прийом кинув його на землю, хлопець спробував встати і обвинувачений завдав йому два удари ногою в область тулуба . ОСОБА_12 також кілька разів ударив ногою лежавшего на землі хлопця (по-моєму в область голови). Після цього, обвинувачений побачив, що з кишені лежавшего хлопця видно мобільний телефон, він його дістав і поклав собі в кишеню, також він побачив, що ОСОБА_12 з іншої кишені хлопця дістає ще один мобільний телефон. Після цього, вони пішли в сторону гуртожитку, зайшли по дорозі в магазин. По приходу в гуртожиток, він залишився спати в кімнаті, де проживає ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 пішов у свою кімнату. Вранці, на наступний день, він зустрівся з ОСОБА_12 на загальному балконі гуртожитку, і вони вирішили попросити ОСОБА_14 на свій паспорт закласти телефон ОСОБА_15 (другий телефон марки Нокіа, загубився десь в гуртожитку), тому що його паспорт був загублений, а ОСОБА_12 сказав , що паспорту в нього немає, оскільки він з іншого міста. Разом з ОСОБА_12 вони зайшли до ОСОБА_14 , і він попросив його закласти під його паспорт телефон, пояснивши йому то, що в них немає паспортів. Той погодився. Після цього, обвинувачений, ОСОБА_12 і ОСОБА_14 поїхали по ломбардам і в одному з ломбардів ОСОБА_14 заклав під свій паспорт телефон Соні, за телефон дали 3000гривень. Вони з ОСОБА_12 віддячили ОСОБА_14 , давши йому, на скільки він пам`ятає 200 або 400 (точно не пам`ятає) гривень. Після цього гроші, що залишилися вони розділили навпіл з ОСОБА_12 .
Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України як (розбій), тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений.

часткове відшкодування шкоди - відповідно до ст.. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше не судимий та не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, добре характеризується за місцем мешкання, має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та статус члена сім*ї загиблого шахтаря, на цей час його сім*я знаходиться у складних життєвих обставинах, пов*язаних з тяжкою хворобою малолітнього брата ОСОБА_8 , 2007 року народження та потребує допомоги його та догляду як працездатного члена сім*ї.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставинами, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.
Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання Щиросердне каяття обвинуваченого, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання позову, намагання відшкодувати завдані збитки, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати обвинуваченому. покарання, що не пов`язане із позбавленням волі, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців позбавлення волі, зарахувавши останньому його знаходження під вартою у даному проваджені за правилами ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 по справі підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням його обвинуваченим.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України:
- за ч. 2 ст. 187 КК України, ст.. 69 КК України - 5 (п*ять) років 10 (десять) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі без конфіскації майна.

Зарахувати у строк відбування покарання час перебування засудженого ОСОБА_8 під вартою в Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» з 15.11.16 року в тому числі за правилами ст. 72 КК України по день ухвалення вироку включно із розрахунку один день тримання під вартою у Харківському УВП № 27 за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання вираховувати з 15 листопада 2016року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити колишньою у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчій ізолятор». В разі повного відбуття засудженим покарання до набрання вироком законної сили, негайно звільнити останнього з під варти.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.
Стягнути із засудженого на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 12000 (дванадцять тисяч) 00грн.
Стягнути із засудженого судові витрати в сумі 4205 грн. 34 коп. за проведення експертиз в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: