Провадження № 11-сс/4808/254/19
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Посилається на те, що оскаржена ухвала винесена тільки з формальним дотриманням вимог закону, проте не є належним чином обґрунтованою та вмотивованою. Вважає, що слідчим суддею тенденційно та однобічно трактовано позицію Європейського суду з прав людини щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , при цьому не спростовано аргументи захисту, де зазначено про необґрунтованість цієї підозри. Зазначає, що у повідомленні про підозру вказується, що зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі руху водія ОСОБА_8 , а порушення Правил дорожнього руху, на думку обвинувачення, полягають в тому, що ОСОБА_8 спочатку виїхав на смугу зустрічного руху, тобто на смугу, по якій рухався автомобілем водій ОСОБА_10 , чим створив останньому небезпеку, що змусило його застосовувати маневр відвороту ліворуч. При цьому, факт виїзду водія ОСОБА_8 на смугу зустрічного руху взагалі нічим не підтверджується. Вважає, що результати огляду місця події не підтверджують обґрунтованість підозри, оскільки автомобіль Kia Sportage, осип ґрунту, поздовжнє нашарування ґрунту, пошкодження асфальтного покриття, фара знаходяться на правій смузі по напрямку на м. Стрий, тобто на смузі, по якій перед ДТП рухався автомобіль Kia Sportage під керуванням ОСОБА_8 . Автомобіль марки Ford Focus, яким перед ДТП керував ОСОБА_10 , знаходиться за межами дороги з правої сторони. Вказує, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що у протоколі огляду місця події відсутня інформація, яка би вказувала на факт зіткнення транспортних засобів на зустрічній смузі, що могло б в цій частині підтверджувати підозру ОСОБА_8 . Зауважує, що жодних свідків ДТП не встановлено і не допитано, а потерпілий ОСОБА_10 відмовився давати показання, тому посилання слідчого судді на показання свідків безпідставне. Вважає підозру необґрунтованою, такою, що базується на припущеннях, ймовірно викликану суспільним резонансом, пов`язаним із загибеллю під час ДТП двох малолітніх дітей. Зазначає, що слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тільки на підставі суворості покарання за таке діяння, не взявши до уваги, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, є необережним. На його думку, слідчий суддя не врахував обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України: відсутність вагомих наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; молодий вік, поганий стан здоров`я, пов`язаний з отриманням тілесних ушкоджень після ДТП; наявність міцних соціальних зв`язків, сім`ї, вагітність дружини на останньому триместрі; постійне місце проживання та роботи; позитивну характеристику за місцем проживання; добрий майновий стан; відсутність судимостей, відсутність повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину. Також, посилається на те, що слідчий суддя не врахував мотивів злочину і не навів жодного обґрунтування, чому більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання наведеним ризикам. Вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2019 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 02 листопада 2019 року включно.

Слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що ухвалою слідчого судді цього суду від 12 липня 2019 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 08 вересня 2019 року, включно. Наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 11 листопада 2019 року. Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 зазначеного вище злочину, обставини його вчинення, та те, що внаслідок вчинення злочину спричинено загибель трьох людей, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, те, що він працює та раніше не судимий. Врахував тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини. Вважав, що саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Обставини, які зазначені його захисником, вважав такими, що не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі характеризують підозрюваного, і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти її задоволення, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Сторона захисту посилається на відсутність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що саме рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою є предметом апеляційного оскарження, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі, зокрема про обрання запобіжного заходу.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Факти та інформація, яка вбачається з сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, після їх дослідження та оцінки щодо пред`явленої підозри, є достатніми для висновку про те, що особа, про яку йдеться, могла вчинити таке правопорушення.

При цьому, докази на підставі яких зроблено висновок про обґрунтованість підозри є належними та допустимими, під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не встановлено, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту зазначає, що жодних свідків ДТП не встановлено і не допитано, а потерпілий ОСОБА_10 відмовився давати показання, тому посилання слідчого судді на показання свідків безпідставне.

Проте, до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 долучено копії пояснень потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 12-13), свідка ОСОБА_11 (а.п. 15-16), свідка ОСОБА_12 (а.п. 17-18).

Сторона захисту вважає, що результати огляду місця події не підтверджують обґрунтованість підозри, оскільки автомобіль Kia Sportage, осип ґрунту, поздовжнє нашарування ґрунту, пошкодження асфальтного покриття, фара знаходяться на правій смузі по напрямку на м. Стрий, тобто на смузі, по якій перед ДТП рухався автомобіль Kia Sportage під керуванням ОСОБА_8 .

В той час, згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час руху прояв неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив аварійну ситуацію для водія ОСОБА_10 , який з метою попередження зіткнення з автомобілем Kia Sportage вимушено застосував маневр відвороту ліворуч на смугу зустрічного руху.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_10 з метою попередження зіткнення з автомобілем Kia Sportage вимушено застосував маневр відвороту ліворуч на смугу зустрічного руху, а ОСОБА_8 з метою уникнення зіткнення повернувся на свою смугу руху, є логічним те, що зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху водія ОСОБА_8 .

Більш того, дорожня обстановка, розташування транспортних засобів та їх пошкодження після ДТП, які вбачаються з результатів огляду місця події, можуть вказувати на те, що ОСОБА_8 виїхав на смугу зустрічного руху.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням наведених у повідомленні про підозру обставин кримінального правопорушення, в тому числі й суб`єктивної сторони, його тяжкості, міри покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, відомостей, які вбачаються з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу та долучених до нього доказів, даних про особу ОСОБА_8 , в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання сторони захисту на те, що слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тільки на підставі суворості покарання за таке діяння, не взявши до уваги, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, є необережним , оскільки слідчий суддя взяв до уваги як обставини підозри, докази її обґрунтованості, відомі дані про особу підозрюваного, так і тяжкість та покарання за злочин, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, характеризується необережним ставленням особи саме до наслідків, а не до діяння.

Ризики, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу.

На даний час, стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі відмови у задоволенні клопотання про продовження строку такого запобіжного заходу, застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Більш того, стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не врахував обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, оскільки, як підтверджує суть та зміст оскарженого рішення слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані відомі на час розгляду клопотання, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, те, що він працює та раніше не судимий.

Більше того, безпідставним суд апеляційної інстанції вважає посилання сторони захисту на молодий вік підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки молодим віком, що враховується при застосуванні запобіжного заходу, визнається вік підозрюваного, що межує з досягненням ним повноліття. Це пояснюється тим, що в інтелектуальній та емоційній сфері цих осіб відбуваються певні зміни, які можуть знижувати здатність особи до самоконтролю та сприяти вчиненню ними суспільно-небезпечних діянь. В той час, матеріали клопотання вказують на факт досягнення ОСОБА_8 35-річного віку, відсутність таких характерних вікових особливостей

Відсутність судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні іншого злочину на думку суду апеляційної інстанції, є нормою поведінки для особи в суспільстві, не характеризує підозрюваного більш позитивно, відповідно саме по собі не дозволяє дійти висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя правильно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.

Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо нього.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5