справа № 462/4918/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0001641 від 20 травня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 о 05.51 год. 20 травня 2019 року, перебуваючи неподалік вул.Залізничної, 4 у м.Львові, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, здійснив дзвінок з таксофону на лінію ДНС «Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області» та повідомив працівникам вищезгаданої установи завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування приміщення «Космолот» по вул. Залізничній, 4 у м.Львові, що в подальшому привело до дезорганізації функціонування приміщення «Космолот» та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 о 08.31 год. 19 червня 2019 року, перебуваючи по вул.Суботівській, 7 у м.Львові, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, повторно здійснив дзвінок з таксофону на лінію «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування приміщення відділення «Ощадбанк» по вул.Суботівській, 7 у м.Львові, що в подальшому привело до дезорганізації функціонування відділення «Ощадбанк» та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинене повтроно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України, при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він о 05.31 год. 20 травня 2019 року, будучи незадоволеним тим, що його не пропустили в приміщення ігрового закладу «Космолот» по вул.Залізничній, 4 у м.Львові, здійснив дзвінок з таксофону на лінію ДНС «Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області» та повідомив неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування приміщення «Космолот». Також він о 08.31 год. 19 червня 2019 року, перебуваючи по вул.Суботівській у м.Львові, повторно здійснив дзвінок на лінію «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування приміщення відділення «Ощадбанк» по вул.Суботівській, 7 у м.Львові. Зазначив, що усвідомлює, що його дії були умисними, дійсно вказав неправдиве повідомлення про замінування, у скоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти та жалкує, що так сталося.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім судом було роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України, за обставин встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.259 КК України, оскільки він умисно здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками; за ч.2 ст.259 КК України, так як він умисно здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, хворіє, з приводу чого перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 259 та ч. 2 ст.259 КК України, із застосуванням при призначенні покарання за сукупністю злочинів принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, викладені дані про особу винного, його молодий вік, наявність обставини, що пом`якшують покарання, критичне ставлення обвинуваченого до вчинених ним діянь, його щире каяття та стан здоров`я, позицію прокурора щодо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та особою винного.

Відповідно до ст. 377 КПК України у разі призначення покарання із звільненням від його відбуття, суд звільняє обвинуваченого з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючсь ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки;

за ч.2 ст.259 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 3140 гривень 00 копійок.

Речові докази по справі: диски Verbatim DVD-R із файлами розмов - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: