ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2252/19 Справа № 210/2039/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, яким позбавлено життя людини, тому вказаний факт потребує більш ретельного вивчення особистості засудженого та його поведінки за весь строк відбування покарання.

Вказує на те, що в досліджених судом матеріалах відсутні дані про постійне залучення ОСОБА_8 до праці, тому висновки суду про сумлінне ставлення до праці не підтверджуються матеріалами провадження.

Також, в ухвалі суду взагалі не надано оцінки тому факту, що згідно вироку засуджений ОСОБА_8 свою вину у скоєному злочині не визнавав, вводив органи досудового розслідування та суд в оману, намагався уникнути кримінальної відповідальності, позов не визнав.

Зазначає, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не вживав заходів для погашення завданої потерпілій шкоди, а тому часткове погашення шкоди безпосередньо перед судовим засіданням є штучне створення з боку засудженого додаткових підстав для умовно-дострокового звільнення.

Окрім цього, відбуття засудженим 2/3 строку покарання відбулося у зв`язку із зарахуванням строку його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), разом з тим, невідбутий строк покарання складає 1 рік 10 місяців 10 днів.

Засудженим ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить залишити без задоволення вказану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 покарання, характеризується позитивно, має 5 заохочень, мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Гірничотранспортна компанія», до своїх обов`язків ставиться відповідально та сумлінно,до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», частково відшкодував завдану моральну шкоду по цивільному позову, таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 покарання, мав стягнення, які непогашені у встановленому законом порядку, має 5 заохочень, працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», частково відшкодував завдану моральну шкоду по цивільному позову, тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме, наявність у ОСОБА_8 лише п`яти заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 27.01.2015, що не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Окрім того, відповідно до матеріалів провадження, за весь період відбування покарання, засуджений мав чотири стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Також ухвалами Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2017 року ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України та від 19.10.2018 року залишено без розгляду заяву засудженого щодо його умовно-дострокового звільнення.

Посилання суду на сумлінне ставлення ОСОБА_8 до праці, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки в матеріалах провадження наявна лише довідка щодо працевлаштування ОСОБА_8 в ТОВ Гірничотранспортна компанія з 01.11.2018 року (а.п. 13), при цьому дані щодо його постійного залучення до праці відсутні.

Також, засуджений за вироком суду має позов, за яким, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 лише частково відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду, що не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 22.04.2021 року.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання ОСОБА_8 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення як необгрунтованого.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4