КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2361/2019 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000927 від 27.12.2017 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою в затверджені угоди про визнання винуватості від 30.01.2018 року між прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_10 , на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, відмовлено.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000927) з додатками стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.198, ч. 1 ст.396 КК України, повернуто прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_9 внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить даних про те, що будь яку особу вже було засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину, який ОСОБА_6 безпосередньо приховував, а тому висновки органів досудового розслідування, що він вчинив інкриміновані злочини, є передчасними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Основного Закону та КК України, оскільки під час судового розгляду іншої справи кримінально-процесуальна кваліфікація злочину може бути змінена, або особа взагалі бути виправданою, а тому прийшов до висновку, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам КК України (щодо підстав кримінальної відповідальності), відповідно до положень п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України і відмовив у затвердженні цієї угоди та повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду постановити законне та обґрунтоване рішення, та призначити новий судовий розгляд.

Вважає, що суд 1-ї інстанції належним чином не мотивував своє рішення щодо невідповідності угоди про визнання винуватості вимогам п.1 ч.7 ст.474 КПК України та вийшов за межі наданих повноважень, фактично здійснивши процесуальні дії щодо перевірки обвинувального акту щодо ОСОБА_6 на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, та, як наслідок, ухвалив рішення, яке не передбачено ч.3 ст.314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року в частині відмови в затверджені угоди про визнання винуватості від 30.01.2018 року між прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 оскарженню не підлягає, апеляційний суд переглядає рішення в частині законності та обґрунтованості повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 прокурору.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч.3 ст.314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору зі стадії підготовчого судового засідання у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктом 13 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт окрім іншого має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Отже, системний аналіз вказаних положень КПК України вказує на те, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист.

Ці вимоги Закону органом досудового розслідування належним чином не дотримані.

Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, оскільки, не містить обґрунтованого формулювання обвинувачення щодо вчинення ним заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину, оскільки у ньому не вказано, що будь-яку особу вже було засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину, який ОСОБА_6 приховав, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту приписам ст. 291 КПК України.

Цей недолік обвинувального акту підлягає виправленню, оскільки за змістом норм процесуального закону, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Отже, відсутність відомостей стосовно суб`єктивної сторони складу злочину при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 396 КК України, свідчить про невиконання органом досудового розслідування вимог ст. 91 КПК України та як наслідок висунення обвинувачення, яке наперед є незрозумілим для особи і дає підстави вважати, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, вдавшись до аналізу правильності викладення обставин та правової кваліфікації кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки перелік вимог до відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті та додатках до нього, прямо вказані в ч.2 ст.291 КПК України, вимоги якої не були в повній мірі виконані органом досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суду вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а відтак апеляційна скарга прокурора щодо її скасування без задоволення.

Отже, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.396 КК України - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4