Справа № 350/1243/17
Провадження № 11-кп/4808/479/19
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 09 листопада 2019 року, про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , вважає ухвалу Рожнятівського районного суду від 09.11.2019 року незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що працівниками Рожнятівського ВП ГУНП в Івано Франківській області було подано та долучено до матеріалів справи декілька рапортів, що вони приходили за його місцем проживання, однак їм ніхто не відчиняв двері, проте це не означає, що його не було дома. Крім цього, вказує, що про зміну свого місця проживання він повідомляв працівників поліції, однак вони навмисно приїжджали за старою адресою.

Просить скасувати ухвалу Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 09.11.2019 року та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт .

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 09 листопада 2019 року клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу задоволено.

Змінено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Успенський Республіки Комі Російської Федерації, жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 січня 2020 року включно.

Визначено розмір застави в сумі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 50175 (п`ятдесят тисяч сто сімдесят п`ять ) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною (заставодавцем) на депозитний рахунок Рожнятівського районного суду Івано Франківської області.

Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, неодноразово уникав розгляду кримінального провадження, не з`являвся в судові засідання, тобто переховувався від суду, порушував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому мав змогу впливати на потерпілих та свідків, які не були допитані, раніше не одноразово судимий за корисливі злочини, може повторно вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п. 1,3,5 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити;

- прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а подана апеляційна скарга є необгрунтованою, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 ч.1 п.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а згідно ч. 2 цієї ж норми підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.

Крім цього судом було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого 185 ч.3 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, уникав судового розгляду кримінального провадження, не з`являвся в судові засідання, тобто переховувався від суду, порушував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому мав змогу впливати на потерпілих та свідків, які не були допитані, та не давали показання, а також, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, може повторно вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п. 1,3,5 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 наведенні в апеляційній скарзі з приводу того, що він належним чином виконував обов`язки покладенні на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а якщо навіть і залишав місце свого проживання то повідомляв про це працівників поліції, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки в матеріалах контрольного провадження містяться підтверджуючі документи, які вказують на невиконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків так як із рапортів працівників Рожнятівського ВП Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, які здійснювали контроль за поведінкою обвинуваченого вбачається, що він систематично залишив своє житло.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в суді першої інстанції, ОСОБА_9 пояснив, що не заперечує того факту, що порушував встановлений щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту так як він вимушений був проживати в м. Калуші, оскільки у нього є дівчина у цьому населеному пункті та не заперечував, що він свідомо не повідомляв працівників поліції про зміну свого місця проживання.

Проте, в поданій апеляційній скарзі обвинувачений наводить зовсім протилежні твердженні ніж в суді першої інстанції, а саме те, що він про зміну свого місця проживання повідомляв працівників поліції, однак вони навмисно приїжджали за старою адресою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі доказів та обставин, які були надані стороною обвинувачення у клопотанні про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на триманні під вартою, підставно прийшов до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, забезпечить належну поведінку обвинуваченого та зможе запобігти ризика, передбаченим ст. 177 КПК України.

А також, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відповідно до вимог КПК України законно застосував запобіжний захід тримання під вартою, та визначив розмір застави, відповідно до ст. 183 ч.3 КПК України та ст. 182 ч.5 КПК України.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала суду відповідає вказаним вимогам.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 331, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2019 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5