Ухвала
Іменем України
08 липня 2019 року

м. Київ
Справа № 734/3855/18
провадження № 51-3325ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі, як убачається з їїзмісту, засудженийпорушуєпитання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою, яку адресував не Верховному Суду, а Касаційному кримінальному суду Верховного Суду України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначеням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судових рішень. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх ухваленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано, оскільки не наведено обґрунтування невідповідності призначеного засудженомупокарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, на які покликається в касаційній скарзі, з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 не вбачається, у чому саме полягає явна несправедливість призначеного йомупокарання.
Крім того, засуджений не конкретизував, яких саме порушень допустилися суди першої і апеляційної інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження за його обвинуваченням, та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України, якою передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, засуджений не додає до касаційної скарги жодної копії судових рішень, які він оскаржує.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, залишити без руху і надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3