Номер провадження: 11-кп/813/189/19
Номер справи місцевого суду: 511/2309/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2018 року у кримінальному провадженні №0000382 від 28.03.2016 року стосовно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комарники Турковського району Львівської області, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, не заміжньої, працюючої директором ТОВ «Справедливість-12», зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України з призначенням покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн..
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що, будучи засновником (учасником) ТОВ «Справедливість-12», кількість голосів якої складає 26% від загальної кількості голосів засновників (учасників), достовірно знаючи, що збори учасників ТОВ «Справедливість-12» вважаються правомірними, якщо на них присутні учасники, загальна кількість голосів яких складає не менше ніж 60% загальної кількості голосів учасників товариства, умисно підробила з метою подальшого використання офіційний документ - протокол №2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 року, який надавав право внесення змін у відомості про юридичну особу, які містяться в Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо директора ТОВ «Справедливість-12» та використала завідомо підроблений офіційний документ - протокол №2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016, за наступних обставин.
24.03.2016 року, у денний час, ОСОБА_7 , перебуваючи на току, розташованому по вул. Одеській, б/н в с. Кошари Роздільнянського району Одеської області, на комп`ютері виготовила протокол №2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 року, в який внесла завідомо неправдиві відомості про те, що на загальних зборах ТОВ «Справедливість-12», які проводились 24.03.2016 року, були присутні усі три засновники (учасники) товариства ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та всі засновники проголосували за призначення її ОСОБА_7 директором товариства, хоча в дійсності ОСОБА_11 на зборах учасників ТОВ «Справедливість-12» присутній не був.
В подальшому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 , кількість голосів якого складає 48% від загальної кількості голосів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12», на засіданні загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» 24.03.2016 року присутній не був, за призначення ОСОБА_7 директором ТОВ «Справедливість-12» не голосував, роздрукувала протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 року з внесеними недостовірними відомостями, особисто підписала його та надала на підпис іншому засновнику (учаснику) ТОВ «Справедливість-12» 24.03.2016 року ОСОБА_10 , кількість голосів якої, як і ОСОБА_7 , складає 26% від загальної кількості голосів засновників (учасників) товариства, таким чином вчинила підроблення офіційного документу.
Окрім того, ОСОБА_7 , будучи засновником (учасником) ТОВ «Справедливість-12», яка була особисто присутня на загальних зборах засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» 24.03.2016 року, достовірно знаючи, що засновник зазначеного ТОВ ОСОБА_11 на зборах не був присутній та не голосував за призначення її директором підприємства, свого підпису в протоколі №2 загальних зборів не ставив, а відомості про його участь в зазначених зборах та голосування за призначення ОСОБА_7 директором товариства є недостовірними, вирішила використати зазначений підроблений протокол з підробленим підписом, який надавав їй право зайняти посаду директора ТОВ «Справедливість-12».
Реалізуючі свій злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, 25.03.2016 року ОСОБА_7 , в приміщенні Роздільнянської районної державної адміністрації за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Незалежності, 9, з метою реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про призначення її директором ТОВ «Справедливість-12», заповнила реєстраційну картку (заяву) на внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та умисно використала підроблений офіційний документ - протокол №2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 року, який містить передбачені законом реквізити та зафіксовану на папері інформацію, які надавали право ОСОБА_7 на зайняття посади директора ТОВ «Справедливість-12», шляхом надання його державному реєстратору ОСОБА_12 .
На підставі підробленого ОСОБА_7 документу - протоколу №2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 року, державний реєстратор ОСОБА_12 , не усвідомлюючи факту підробки протоколу, внесла зміни у відомості про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що ОСОБА_7 є директором ТОВ «Справедливість-12».

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначила, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне:

1) кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України, суд першої інстанції не врахував, що предметом даного кримінального правопорушення є виключно офіційний документ, а, відповідно до правової позиції Верховного Суду України в Узагальненні «Практика розгляду кримінальних справ про злочини, склад яких передбачено ст. 366 КК України (службове підроблення) та згідно з приміткою до ст. 358 КК України, ОСОБА_7 були вчинені дії не щодо офіційного документу, адже ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення офіційного документу, а не за виготовлення, нібито, підробленого документу;
2) суд першої інстанції не врахував при ухваленні вироку, що кримінальне правопорушення за ст. 358 КК України, передбачає вину у формі прямого умислу, тому сторона обвинувачення зобов`язана була довести, що ОСОБА_7 усвідомлювала, що повно або частково змінює зміст офіційного документа шляхом виправлення, підчищення, дописки, витравлення тексту, підроблення підпису, відбитку печатки, штампа тощо та передбачала наслідки такого діяння і бажала їх настання.

При цьому, суд не врахував послідовні показання підзахисної про те, що на збори з`явилася особа, яка представилася ОСОБА_11 , приймала участь у голосуванні та підписала протокол. Про те, що це був не ОСОБА_11 , вона не знала, оскільки до цього бачила його лише один раз у нотаріуса та запам`ятала тільки, що він був високий, худорлявої статури. Такі обставини справи виключають можливість стверджувати, що ОСОБА_7 діяла з прямим умислом;

3) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, зокрема показання ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , сумніватися у правдивості яких у суду підстав не було, адже, відповідно до положень п. 2 ст. 96 КПК України, для доведення недостовірності показань свідка, сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Натомість, жодних доказів недостовірності показань свідка ОСОБА_10 сторона обвинувачення суду не надала, а суд у вироку безпідставно зазначив про «вигаданість версії», щодо присутності третьої особи під час проведення зборів;

4) суд першої інстанції також не врахував, що показання свідка ОСОБА_11 не можуть спростовувати показання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , оскільки він, як з`ясувалося, не був присутній на зборах і не може знати, чи була присутня третя особа, яка представилась ним, а, безпідставно піддавши сумніву їх показання, суд порушив приписи ст. 17 КПК України, відповідно до якої, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Посилаючись на такі доводи, захисник просить скасувати вирок Роздільнянського районного суду Одеської області.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 та її захисники підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, захисників та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, що їй інкримінуються, суд першої інстанції послався у вироку на наступні докази:
- показання свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що являється засновником (учасником) ТОВ «Справедливість-12», а кількість його голосів складає 48% від загальної кількості голосів засновників, його участь в діяльності товариства зводилась до вкладання грошових коштів в сільгосптехніку, на територію товариства він не приїжджав; в березні 2016 року йому повідомили про те, що без нього намагаються переоформити товариство та вивести його зі складу засновників, після чого він з`ясував, що за його відсутності були підписані документи, тому звернувся до прокуратури із заявою про вчинення злочину, в загальних зборах засновників 24.03.2016 р. він участі не приймав, протокол №2 від 24.03.2016 р. не підписував, про проведення цих зборів взагалі не знав, при цьому, ОСОБА_7 знала, що ОСОБА_13 є його знайомим та могла повідомити про проведення загальних зборів через нього, або надіслати поштову кореспонденцію за місцем його реєстрації в с. Великоплоське В-Михайлівського району Одеської області, проте вона цього не зробила; оглянувши підроблений підпис в протоколі зауважив, що підпис дуже схожий на його, який міститься в нотаріальному договорі; інших засновників товариства Гринду та Матковську він бачив всього один раз у 2014 році у нотаріуса при підписанні договору, а тому їх обличчя він не запам`ятав, а про смерть директора товариства дізнався пізніше;
- показання свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що є засновником (учасником) ТОВ «Справедливість-12», кількість її голосів складає 26% від загальної кількості голосів засновників, після смерті директора товариства ОСОБА_14 виникла необхідність обрати нового директора, тому вони направили листа про проведення загальних зборів засновників товариства ОСОБА_11 за місцем його реєстрації, а ОСОБА_7 ще й зателефонувала ОСОБА_13 - інвестору ТОВ «Справедливість-12», який і ввів ОСОБА_11 у засновники у 2014 році; 24.03.2016 р. вони з ОСОБА_7 на току в с. Кошари чекали на ОСОБА_11 , коли приблизно о 15 год. прийшов чоловік, який представився ОСОБА_11 та вони розпочали загальні збори та всі проголосували за обрання ОСОБА_7 директором підприємства шляхом підняття руки, при цьому, чоловік, який представився ОСОБА_11 , не заперечував проти її обрання директором товариства, підписав виготовлений останньою за допомогою комп`ютера, розташованого в приміщенні току, та роздрукований на папері протокол та залишив приміщення току; вони з ОСОБА_7 також підписали протокол, а пізніше з`ясувалося, що підпис у протоколі не належав ОСОБА_11 ; вона бачила Стародубцева один раз у 2014 році у нотаріуса, тому його обличчя не пам`ятала, а, оскільки ніхто крім неї, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не знав про проведення загальних зборів засновників, вони подумали, що цей чоловік ОСОБА_11 та його паспорт не перевірили;
- заяву ОСОБА_11 від 28.03.2016 р. до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення, у якій він повідомив, що 25.03.2016 р. дізнався про підробку його підпису у протоколі загальних зборів засновників товариства та про подачу підроблених документів на реєстрацію (а.к.п. 79-80);
- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 05.04.2016 р., відповідно до якого, у державного реєстратора Роздільнянської РДА, на підставі ухвали слідчого судді від 30.03.2016 р., було вилучено оригінал реєстраційної справи ТОВ «Справедливість-12», №44 в 1 томі на 66 арк. (а.к.п. 87-88, 93-95);
- постанову слідчого від 05.04.2016 р., якою оригінал реєстраційної справи ТОВ «Справедливість-12» №44, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.к.п. 89);
- оригінал реєстраційної справи ТОВ «Справедливість-12» №44, з якої випливає, що відповідно до Статуту ТОВ «Справедливість-12» в новій редакції, затвердженій зборами учасників (протокол №4 від 28.03.2014 р.), учасниками товариства є ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з вкладами в статутному капіталі товариства відповідно 26%, 26%, 48%; відповідно до п. 11.2 Статуту передбачено, що збори вважаються правомірними, якщо на них присутні учасники, загальна кількість яких складає не менше ніж 60% загальної кількості голосів учасників товариства; у відповідності до п. 11.3 Статуту учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі, а згідно п. 11.4 Статуту до виключної компетенції зборів учасників товариств належить, зокрема: призначення та звільнення директора товариства (п.п. «в»); статут підписаний засновниками, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.к.п. 153-192 - копія);
- протокол №2 загальних зборів засновників ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 р., в якому вказано, що на загальних зборах учасників товариства 24.03.2016 р. присутні ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; до порядку денного включено питання про призначення директора товариства, за яке проголосували «за» всі присутні; на зворотному боці протоколу містяться підписи всіх присутніх учасників товариства, в тому числі й ОСОБА_11 .
На підставі даного рішення загальних зборів засновників (учасників) товариства, 28.03.2016 р. державним реєстратором ОСОБА_12 проведено державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу ТОВ «Справедливість-12», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис №3000977;
- висновок судово-почеркознавчої експертизи №5172/02 від 07.02.2017 р., відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 у протоколі №2 загальних зборів учасників ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 р., розміщений в верхній частині зворотного боку документу, а саме: на лінії графлення, праворуч від друкованого запису « ОСОБА_11 », виконаний не самим ОСОБА_11 , а іншою особою (а.к.п. 117-122);
- рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2017 р. у справі №916/1921/16 за позовом ОСОБА_11 до ТОВ «Справедливість-12», Роздільнянської РДА, треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , згідно з яким рішення загальних зборів учасників товариства визнано недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ «Справедливість-12» від 24.03.2016 р., оформленого протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «Справедливість-12» про призначення директора ТОВ «Справедливість-12» ОСОБА_7 , а також скасовано запис про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу ТОВ «Справедливість-12», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесені 28.03.2016 р. за №3000977 на підставі рішення загальних зборів ТОВ «Справедливість-12», оформлених протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «Справедливість-12» про призначення директора ТОВ «Справедливість-12» ОСОБА_7 (а.к.п. 110-115).
Що стосується доводів сторони захисту про те, що суд в оскаржуваному вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зокрема відкинув показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 та прийняв до уваги лише пояснення свідка ОСОБА_11 , колегія суддів наголошує на тому, що такі твердження є голослівними, безпідставними та такими, що спростовуються змістом зазначеного вироку.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду 1-ої інстанції, про те, що версія обвинуваченої та свідка ОСОБА_10 щодо того, що вони не знали ОСОБА_11 , є вигаданою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини. Окрім того, свідок ОСОБА_10 , яка перебуває з ОСОБА_7 у дружніх стосунках, також є засновником товариства, була присутня на загальних зборах 24.03.2016 р. та зацікавлена в обранні ОСОБА_7 директором товариства, дає показання на її користь з метою допомогти їй уникнути відповідальності.
Більш того, вищевикладена версія обвинуваченої ОСОБА_7 виглядає сумнівною з огляду на те, що ТОВ «Справедливість-12» було створено та зареєстровано ще 27.07.2012 р., в нього входило всього три засновники (учасники) ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 (директор товариства), а 28.03.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено зміни про учасників товариства та до складу учасників увійшов ОСОБА_11 з розміром внеску до статутного капіталу 48% (при цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відповідно здійснили внесок до статутного капіталу в розмірі 26% кожна), тому, враховуючи кворум загальних борів товариства (60% загальної кількості голосів учасників товариства, яка є пропорційною розміру часток учасників у статутному капіталі), ОСОБА_7 не могла не знати ОСОБА_11 та не спілкуватися з ним, оскільки малоймовірною є ситуація, що за 2 роки діяльності товариства з березня 2014 по березень 2016 року жодного разу не проводились загальні збори його учасників.
Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що зазначена версія сторони захисту та свідка ОСОБА_10 спростовується показаннями свідка ОСОБА_11 щодо його необізнаності про проведення загальних зборів засновників 24.03.2016 р., а отже про його відсутність на вказаних зборах, які є послідовними та узгоджуються із іншими вищенаведеними доказами, а також відсутністю письмових доказів повідомлення ОСОБА_11 як учасника товариства про проведення загальних зборів 24.03.2016 р.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на наявність суперечностей в поясненнях обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду, щодо факту перевірки 24.03.2016 р. під час проведення загальних зборів ТОВ «Справедливість-12» паспортних даних ОСОБА_11 .
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 стверджувала, що 24.03.2016 р. під час проведення загальних зборів товариства вони з ОСОБА_7 не перевіряли паспортних даних ОСОБА_11 , в той час як обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду зазначила, що вносила дані до протоколу загальних зборів з паспорту особи, яка представилась ОСОБА_11 .
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції та наголошує на тому, що вищезазначені досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку повністю доводять винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинах та її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підроблення іншого офіційного документу, який видається підприємством і який надає право, з метою використання його підроблювачем, а також за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Що стосується тверджень обвинуваченої про те, що диспозиції ч.ч. 1 та 4 ст. 358 КК України передбачають відповідальність за підроблення та використання офіційного документу, в той час як ОСОБА_7 були вчинені дії не щодо офіційного документу, апеляційний суд вважає такі доводи вочевидь помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Окрім того, відповідно до положень ст.ст. 30, 34-36 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори товариства уповноважені приймати рішення з різноманітних питань діяльності товариства.

Отже, враховуючи викладені положення законодавства, апеляційний суд вважає, що рішення загальних зборів ТОВ, відповідно до примістки ст. 358 КК України, за всіма критеріями відноситься до офіційного документа, який підтверджує певну подію (в даному випадку обрання директором підприємства ОСОБА_7 ), здатне спричинити наслідки правового характеру (зокрема, на підставі зазначеного рішення державним реєстратором були внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що ОСОБА_7 є директором ТОВ «Справедливість-12») та складене повноважними особами юридичної особи приватного права (загальними зборами ТОВ «Справедливість-12»).
Апеляційний суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що обвинувачення не довело наявності в діях обвинуваченої ОСОБА_7 прямого умислу на вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що виключає провадження за ст. 358 КК України з огляду на те, що провина обвинуваченої ОСОБА_7 та направленість її умислу саме на підроблення та використання офіційного документа була повністю доведена органом досудового розслідування, встановлена обвинувальним вироком суду та підтверджується вищезазначеними доказами в їх сукупності.

Із викладених підстав, апеляційний суд вважає позицію сторони захисту, викладену в апеляційній скарзі, такою, що є способом самозахисту та направленою на уникнення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих їй злочинів, передбачених ч.ч. 1 та 4 ст. 358 КК України, а оскаржуваний вирок про визнання її винуватою законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання (відсутність судимостей, позитивна характеристика, незадовільний стан здоров`я) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання в межах, передбачених санкціями ч.ч. 1 та 4 ст. 358 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України у виді штрафу, яке є необхідним та достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу учасників провадження на наступні обставини.
Положення ч.ч. 1 та 5 ст. 74 КК України встановлюють, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Частина 2 ст. 12 КК України передбачає, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, а з дня вчинення нею злочинів 24.03.2016 року та до дня розгляду апеляційної скарги 07.11.2019 р. (вирок не набрав законної сили) минуло більш ніж три роки, при цьому в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 не погодилася на закриття щодо неї кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності, наполягаючи на своїй не винуватості.

Обставини, наведені у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачена підпадає під дію зазначеної норми закону.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням викладеного у всій сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та скасування вироку суду першої інстанції, проте є обґрунтовані підстави для застосування відносно обвинуваченої дії ст.ст. 49 та 74 КК України та звільнення її від відбування призначеного судом покарання у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі ст.ст. 49, 74 КК України, керуючись ст.ст. 24, 370, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, ст.ст. 49, 74 КК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2018 року у кримінальному провадженні №0000382 від 28.03.2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного судом першої інстанції покарання на підставі ст.ст. 49, 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4