Справа № 668/4400/16-к
Провадження № 1-кп/127/62/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо доцільності продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003653, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2019 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою до 09.06.2019 року, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_14 у судовому засіданні висловив свою думку щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Прокурор мотивував тим, що ризики передбачені статтею 177 КПК України продовжують існувати. Запобіжні заходи відносно обвинувачених обрані правильно. ОСОБА_14 просив суд врахувати, що на даний час лише оголошено обвинувальний акт, не допитані потерпілі і свідки на яких можуть впливати обвинувачені у разі зміни їм запобіжного заходу. Прокурор в обґрунтування існуючих ризиків зазначив, що обвинувачені є мешканцями інших областей, до затримання не мали постійного джерела доходів, тому існує ризик, що останні будуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. Обвинувачений ОСОБА_6 був засуджений, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину вчиненого у складі організованої групи. Прокурор просив врахувати значну суспільну небезпеку вчинених обвинуваченими злочинів. Зокрема зазначив, що територія вчинених злочинів охоплює територію чотирьох областей. Ними скоєно 11 епізодів та заподіяно шкоду 14 потерпілим. Обвинувачені не визнають вини, тому до завершення допиту потерпілих можуть чинити тиск на потерпілих з метою зміни їх показів. Також, зазначив, що обвинуваченими не надано доказів щодо неможливості їх перебування під вартою. Тому, просив суд продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у виді тримання під вартою ще на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою заперечував. Захисник зазначив, що у ОСОБА_6 наявні соціально-стримуючих факторів, а саме родичі, обвинувачений має постійне місце проживання. Адвокат ОСОБА_10 звернув увагу суду, що прокурор зазначає про можливість впливу обвинуваченими на потерпілих та свідків, однак це лише припущення. Захисник просив суд змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Захисник зазначив, що ризики на які посилається прокурор не доведені. На переконання сторони захисту, на даний час, ризики відсутні. Ризик впливу на свідків чи потерпілих не доведений, при будь-якій спробі впливу на останніх, особа може звернутись до правоохоронних органів. Крім того, адвокат ОСОБА_11 звернув увагу суду, що наявність у обвинувачених постійного місця проживання у інших областях України, жодним чином не буде перешкоджати їм з`являтись у судові засідання. Адвокат ОСОБА_11 просив змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Сторона захисту вважає, що подальше застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоцільним та невиправданим, у зв`язку з чим він підлягає заміні на більш м`який. Не визнання вини обвинуваченими не може слугувати ризиком впливу на потерпілих. Посилався на практику Європейського суду, в якій говориться про те, що лише тільки тривалість запобіжного заходу є зменшенням ризиків, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Додатково зазначив, що обвинувачені досить тривалий час перебувають під вартою. Дана тривалість розгляду кримінального провадження свідчить про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України зникли. Захисник просив звернути увагу, що ОСОБА_15 має де проживати у м. Вінниці, має вкрай тяжкий стан здоров`я, не ухилявся від слідства, не перебував у розшуку, не вчиняв будь - якого тиску на свідків або потерпілих, буде всіма способами сприяти встановленню істини по справі та з`являтись на всі виклики слідства та суду, подальше його тримання під вартою призводить до порушення ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та непоправного погіршення його здоров`я. Адвокат ОСОБА_9 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який та звільнити його з-під варти. Крім того захисник просив врахувати, що його підзахисному ОСОБА_13 , не було здійснено відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, тому на переконання сторони захисту, докази сторони обвинувачення (документи, речові докази, висновки експертів, тощо) не можуть бути використаний судом при прийнятті процесуальних рішень, в тому числі і про продовження строку тримання під вартою. Виходячи з вищенаведеного, на переконання сторони захисту, прокурор не зможе надати в даному судовому засіданні жодного допустимого доказу обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_13 , а тому відсутні будь-які законні та правові підстави для продовження тримання під вартою ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
Суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує що останні обвинувачуються, відповідно до положень ст. 12 КК України, у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. У разі доведення їх винуватості, обвинуваченим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Відтак, на переконання суду існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання. Також суд приймає до уваги стадію судового розгляду, а саме те, що в судовому засідання не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть чинити тиск на них, з метою зміни їх показів в судовому засіданні.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України, судом враховано особи обвинувачених. А саме, згідно наявних в матеріалах кримінального провадження інформації судом встановлено, що обвинувачені до затримання ніде не працювали, тому існує ризик, що останні у разі зміни запобіжних заходів на більш м`які, можуть продовжувати вчиняти нові корисливі злочини.
Також, у разі зміни запобіжних заходів існує ризик, що обвинувачені можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Судом враховано доводи захисника ОСОБА_9 , однак суд, на даний час, враховуючи стадію судового розгляду, позбавлений можливості надати належну оцінку доказам, що підтверджують винуватість обвинувачених, щодо їх належності та допустимості, а також можливість їх впливу на оцінку наявних ризиків.
Дослідивши усі обставини в їх сукупності, колегія суддів, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 06.06.2019 до 04.08.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на 60 днів з 06.06.2019 до 04.08.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою на 60 днів з 06.06.2019 до 04.08.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької області для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3