Дата документу 02.12.2019 Справа № 310/6110/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/6110/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1736/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 249 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області:
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, який має професійно-технічну освіту, раніше не судимий,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, який має вищу освіту, раніше не судимий,
визнані невинуватими та виправдані за недоведеності вчинення ними злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Вироком вирішено долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пред`явлено наступне обвинувачення.
4 червня 2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись в акваторії Азовського моря, на відстані приблизно 800 метрів від берегу, який знаходиться біля домоволодіння № 7-м по вул. Макарова в м. Бердянську Запорізької області, за допомогою раніше встановлених ними підйомних пасток (знаряддя лову), які заборонені для використання у любительському та спортивному рибальстві, в порушення вимог статей 27, 63 Закону України «Про тваринний світ», пунктів 3.14 та 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених 15.02.1999 Наказом № 19 Державного комітету рибного господарства України, протиправно здійснили вилов водних біоресурсів особливо цінної породи, а саме: «бичок кругляк» у кількості 682 штуки.
Вказаними вище протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли істотну шкоду для репродукційного потенціалу популяції цього виду риб (водних біоресурсів).
Незаконним виловом вказаної риби нанесена шкода рибному господарству у розмірі 23 188 грн. (із розрахунку вартості однієї штуки бичка - 34 гривні), згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011.
Вказані дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне заняття рибним добувним промислом, яким заподіяно істотну шкоду.
В апеляційній скарзі прокурор просить виправдувальний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачених винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік кожному; на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачених від відбування покарання строком на 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; задовольнити цивільний позов, що заявлений в інтересах держави.

В обґрунтування своїх зазначає, що акт огляду риби від 04.06.2018, висновок Інституту рибного господарства та екології моря від 08.06.2018 не є похідними доказами від протоколу огляду від 04.06.2018, а тому не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання зазначених доказів недопустимими внаслідок визнання недопустимим протоколу огляду від 04.06.2018.

Вказує на те, що органам рибоохорони надано право поза межами кримінального провадження перевіряти документи на право використання біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних засобів, добутої продукції тощо.

Тому суд безпідставно визнав акт огляду риби від 04.06.2018 та висновок Інституту рибного господарства та екології моря недопустимим доказами і, як наслідок, не взяв до уваги зазначені докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Апелянт зазначає, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також складений вказаним особами акт огляду риби свідчить про те, що виловлена обвинуваченими риба не має слідів від гачків, що спростовує висновки суду про недоведеність вилову риби забороненими знаряддями лову, а не вудками.

Не погоджується прокурор і з оцінкою судом відеозапису, зробленого співробітниками ДПСУ. Зазначає, що у судовому засіданні 11.03.2019 обвинувачені підтвердили, що на запису зображені вони, але піднімають не пастки, а садки (мішки). Апелянт вказує на те, що відеозапис міститься на одному файлі, що вказує на те, що він зроблений в один день, а саме 04.06.2018.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, зазначила, що суд безпідставно визнав недопустимими доказам акти огляду, адже вони не є похідними доказами від протоколу огляду. Є підстави вважати, що обвинувачені здійснювали вилов риби не вудками. Також зазначила, що суд не врахував показання свідків.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_9 вважав вирок законним. Послався на відсутність допустимих доказів доведення вини обвинувачених. Протокол огляду, саме яким виявлено рибу, є недопустимим доказом. Слідство не встановило істотність шкоди. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься тільки накладна та розрахунок, але він не замінює висновку експертизи. Свідки не можуть підтвердити, що вудками не здійснювався лов, оскільки вудки не вилучалися. Відеозапис не є належним і допустимим доказом правопорушення.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що докази, надані стороною обвинувачення є недостовірними, вилову риби незаконним знаряддями лову вони не здійснювали.
Апеляційний суд за клопотанням прокурора, наведеним в апеляційній скарзі, безпосередньо дослідив постанову про визнання речовим доказом катеру «БРД 0108К» з підвісним двигуном (а.с. 90); повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 91), протоколи про адміністративне правопорушення № 015661/015662 від 4 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 93), протоколи про адміністративне правопорушення № 015274/015273 від 4 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 94); рапорт від 4 червня 2018 року головного державного інспектора відділу РОП № 1 АБУ ДАРГ ОСОБА_12 (а.с. 95), акти огляду риби та вилучених знарядь лову з додатками (а.с. 96-99); протокол огляду пасток від 30.07.2018 року (а.с. 107); постанову при визнання трьох підйомних пасток речовими доказами від 30 липня 2018 року (а.с. 108); протокол огляду від 10 липня 2018 року відео файлу на диску, який долучено до протоколів про адміністративне правопорушення (а.с. 122); лист директора Інституту рибного господарства екології моря ІРЕМ Державного агентства рибного господарства України ОСОБА_13 на адресу заступника начальника Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 8 червня 2018 року, який прокурором в апеляційній скарзі названий як «Висновок Інституту рибного господарства та екології моря» (а.с 106).

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, в повному обсязі дослідив та перевірив докази, на які посилався прокурор, згідно зі ст. 94 КПК України оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів та обґрунтовано виправдав ОСОБА_7 , ОСОБА_14 у зв`язку з недоведеністю вчинення ними злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого, на переконання колегії суддів, в даному кримінальному провадженні нею зроблено не було.
Так, судом першої інстанції був досліджений протокол огляду місця події, складений слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП Запорізькій області 04.06.2018 (а.с. 82).
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відомості, викладені у зазначеному протоколі не можуть бути визнані допустимим доказом, адже вони здобуті внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, а саме без отримання попереднього дозволу власника або санкції слідчого судді на проведення огляду іншого володіння особи (яким фактично була ця слідча дія, незважаючи на свою назву), і правильність таких висновків суду в апеляційній скарзі не заперечується.
Відповідно до змісту вказаного протоколу в ході огляду було виявлено та передано на відповідальне зберігання інспектору ГСП № 1 АБУ ДАРГ ОСОБА_15 три пластикових ящика, в яких знаходиться 682 особини риби бичок «кругляк». Зазначені речові докази, у тому числі предмет кримінального правопорушення, беззаперечно є недопустимими доказами за наведених вище підстав. Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що вказана слідча дія була проведена за відсутністю понятих, участь яких згідно до абз. 2 частини 7 статті 223 КПК України є обов`язковою.
Суд першої інстанції, з урахуванням принципу «плодів отруйного дерева», обґрунтовано визнав недопустимими похідні докази, а саме всі документи, пов`язані із дослідженням предмету злочину, у тому числі висновок Інституту рибного господарства та екології моря від 08.06.2018, в якому зазначено, що внаслідок незаконного вилову 05.06.2018 в Азовському морі 682 особин бичка кругляка в умовах погіршення ефективності відтворення бичків спричинено істотну шкоду для репродукційного потенціалу популяції цього виду (а.с.106).
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що зазначений висновок Інституту рибного господарства та екології моря не є похідним доказом від протоколу огляду місця події, а випливає із матеріалів, що зібрані органом рибоохорони Державного агентства рибного господарства України.
Проте із таким доводом прокурора колегія суддів не може погодитися, адже в силу вимог ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому докази, зібрані інспекторами рибоохоронного патруля Азовського басейнового управління ОСОБА_12 , ОСОБА_16 у межах справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП України, а саме протоколи про адміністративне правопорушення № 015661/015662, № 015274/015273, акт огляду рибу, акт виявлення та вилучення знарядь лову з доданою фототаблицею, рапорт інспектора ОСОБА_12 , опис водних живих ресурсів, розрахунок матеріальних збитків, а також квитанція про отримання речей, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, та накладна (а.с. 93, 94, 96, 97-99, 95, 101, 103, 102, 105 відповідно), тобто які зібрані поза межами кримінального провадження і навіть до внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (13.06.2018), не можуть бути взяти до уваги як докази вини обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Всупереч доводів апелянта суд першої інстанції надав належну оцінку відеозапису, адже тривалість відеозйомки обвинувачених у морі, з якої вбачається, що вони кілька разів дістають з води знаряддя із сітки, схожі на пастки або на садки (мішки) для зберігання риби, як стверджують обвинувачені (близько двох хвилин), не спростовують однозначно твердження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що вони ловили рибу вудками протягом тривалого часу з 7.00 год. до 9.00 або 10.00 години.
Апеляційним судом за клопотанням прокурора було повторно досліджені такі докази: постанову про визнання речовим доказом катеру «БРД 0108К» з підвісним двигуном (а.с. 90); повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 91), протоколи про адміністративне правопорушення № 015661/015662 від 4 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 93), протоколи про адміністративне правопорушення № 015274/015273 від 4 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 94); рапорт від 4 червня 2018 року головного державного інспектора відділу РОП № 1 АБУ ДАРГ ОСОБА_12 (а.с. 95), акти огляду риби та вилучених знарядь лову з додатками (а.с. 96-99); протокол огляду пасток від 30.07.2018 року (а.с. 107); постанову при визнання трьох підйомних пасток речовими доказами від 30 липня 2018 року (а.с. 108); протокол огляду від 10 липня 2018 року відео файлу на диску, який долучено до протоколів про адміністративне правопорушення (а.с. 122); лист директора Інституту рибного господарства екології моря ІРЕМ Державного агентства рибного господарства України ОСОБА_13 на адресу заступника начальника Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 8 червня 2018 року, який прокурором в апеляційній скарзі названий як «Висновок Інституту рибного господарства та екології моря» (а.с 106).

Проте, з підстав наведених вище, повторним дослідженням доказів доводи прокурора не підтверджені, а правильність висновків суду першої інстанції не спростовано.
Отже, встановивши відсутність в матеріалах провадження достатніх належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виправдання вказаних осіб за недоведеності їх вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року, яким ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнано невинуватими та виправдано за недоведеністю вчинення ними злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4