КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1149/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

05 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0001859 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року щодо обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 27.12.2017 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй показання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покладено на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 01.03.2018 року приблизно о 15.20 годин, перебувала в магазині «Ашан», за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 13Б.
Переконавшись що поряд немає працівників магазину, та скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 взяла з полиць магазину: масло сел. 73% у кількості 6 штук на загальну вартість 183 гривні 35 копійок; шоколад у кількості 2 штуки, загальною вартістю 65 гривень 70 копійок; цукерку «Dеlicat» кокос, вартістю 34 гривні 28 копійок, цук. «Dеlicat», у кількості 2 штуки, загальною вартістю 68 гривень 57 копійок, а всього товару на загальну суму 351 грн. 89 коп., який заховала до поли куртки, та направилася в сторону виходу.
Не оплативши, ОСОБА_7 з викраденим товаром пройшла повз касу, проте не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була виявлена працівниками охорони.
Тобто, ОСОБА_7 визнається винною за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно.

В апеляційній скарзі зі змінами заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення просить вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 04.05.2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, 2 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та згідно ст. 76 КК України покласти на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань гіробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі ст. 71, 72 КК України, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2017 виконувати окремо. У решті вирок суду залишити без змін.
Прокурор стверджує, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано кримінальний закон, який підлягає обов`язковому застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України), оскільки в ч. 7 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
На переконання прокурора, суд першої інстанції, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України а також кримінальний закон України проігнорував і не застосував до обвинуваченої вимоги ст. 71, 72 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню.
Апелянт зазначає, що в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 раніше судима 27.12.2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 12ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян (850 гривень). Будь-які відомості щодо відбуття обвинуваченою ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком від 27.12.2017, тобто сплати штрафу, відсутні. Відповідні матеріали кримінального провадження судом не досліджувались.
Прокурор вказує на те, що згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку або до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком, однак зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки маючи дані про те, що ОСОБА_7 , засуджена 27.12.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, знову вчинив злочин 01.03.2018, Голосіївський районний суд м. Києва не призначив обвинуваченій покарання за сукупністю вироків. Тобто, не застосував ст. 71 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.
На думку апелянта, внаслідок такої помилки обвинуваченій призначено явно несправедливе, невиправдано м`яке покарання виключно за вчинення інкримінованого злочину, без визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

До початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 подав заяву про відмову від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, яка просила закрити апеляційне провадження, у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України , особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 відмовився від поданої апеляційної скарги, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Прийняти відмову заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 від апеляційної скарги.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - закрити у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4