Чортківський районний суд Тернопільської області
"16" грудня 2019 р. Справа № 608/1919/18
Номер провадження1-кп/608/62/2019
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 1 серпня 2018 року о 11-й годині 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки Міцубісі Кантер, номерний знак НОМЕР_1 , наблизився вулицею Млинарська в м. Чорткові до Т-подібного перехрестя із вулицею Шевченка.
Під час руху обвинувачений ОСОБА_5 в порушення вимог пунктів 1.5 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, відволікся від керування автомобілем, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
В цей час правим тротуаром вулиці Шевченка рухалась малолітня ОСОБА_7 з матір`ю ОСОБА_8 .. Внаслідок проявленої неуважності під час керування транспортним засобом, а також в порушення вимог п. 11.13 ПДР України, обвинувачений ОСОБА_5 в`їхав автомобілем Міцубісі на перехрестя, проїхав проїзну частину вулиці Шевченка та безпричинно виїхав на тротуар, вчинивши на ньому біля будинку № 68 наїзд на малолітню ОСОБА_7 та її матір.
Внаслідок наїзду малолітня потерпіла ОСОБА_7 отримала травми від яких померла на місці пригоди.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В клопотанні прокурор, обґрунтовуючи наявність підстав для продовження такого строку, посилається на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, відповідними доказами, що були зібрані в ході досудового розслідування, та наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підставами для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років без альтернативної міри покарання, а також обставини, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та підтверджують наявність зазначених ризиків. Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання з метою уникнення покарання може переховуватись від суду.
Крім цього, ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті та що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки.
В разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може незаконно впливати на експертів в цьому кримінальному провадженні, чим перешкодить кримінальному провадженню.
Зазначені обставини, вказує в своєму клопотання прокурор, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати експертів, не буде з`являтися за кожною вимогою до суду та належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Обвинувачений та його захисник вважають клопотання прокурора необґрунтованим, посилаючись на те, що ризики, які існували на час вчинення злочину, на даний час відпали, а тому підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відпали, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою виходить з наступних мотивів.
Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КПК).
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і стороною захисту про необґрунтованість підозри (обвинувачення) не зазначається.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України».
Оскільки обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 перебуває на розгляді в суді, а тому наведеного вище достатньо для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою не зникли, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків того, що обвинувачений перебуваючи на свободі, може порушувати процесуальні обов`язки, ухилятися від суду, незаконно впливати на експертів, продовжувати протиправну поведінку, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Такі ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам.
Враховуючи те, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду і такий не може бути завершено до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, ризики які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не відпали, а тому це дає підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.
Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою до 13 лютого 2020 року включно.
З врахуванням вищенаведених обставин суд не знаходить підстав задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд,--
П О С Т А Н О В И В:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити по 13 лютого 2020 року включно.
Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду.
Суддя: ОСОБА_1