Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3829/19
Провадження №1-кп/523/848/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0005037 від 03.11.2018 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, українець, громадянин України, із вищою освітою, офіційно не працюючий, перебуває у шлюбі та має на утримані неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2018, о 16 годині 20 хвилин, в світлий час доби, в умовах необмеженої видимості ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Добровольського в м. Одеса, із сторони вул. Академіка Заболотного в напрямку вул. Миколаївська дорога, по правій смузі руху, з швидкістю 64,4 км/годину, наближуючись до перехрестя проспекту Добровольського із вул. Марсельською, грубо порушив пункти 2.3 «б», 12.4 «Правил дорожнього руху України», які зобов`язують водія: п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі; п.12.4. В населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/годину, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїжджу частину справа наліво за ходом руху зазначеного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді синців, саден голови, забійної рани голови, крововиливів в м`які тканини голови, переломів кісток черепа, крововиливів під мозкові оболонки, забою головного мозку; крововиливів під плевру воріт легень; синців, саден, забійної рани верхніх кінцівок, синців нижніх кінцівок, крововиливів в м`які тканини нижніх кінцівок, від яких ОСОБА_9 помер у лікувальній установі, та які перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав повністю, по суті звинувачення пояснив, що у зазначений час він їхав із невеликим перевищенням швидкості в крайній правій полосі по проспекту Добровольського в м.Одесі, при цьому на куті з вул..Марсельська з правої сторони, не очікувано для нього вибіг потерпілий, при цьому він не зміг вчасно зреагувати та скоїв наїзд на нього. Після ДТП вони з дружиною викликали поліцію та швидку допомогу. Дружина поїхала із потерпілим до лікарні, а він залишився на оформлення ДТП. У скоєному розкаюється, збитки потерпілим відшкодував в повному обсязі, просить суворо не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які ніхто не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому потерпілою раніше була надана заява, відповідно до якої ОСОБА_7 матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить розглянути справу за її відсутності та на суворому покаранні не наполягає.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані:

- по ст.286 ч.2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується з позитивного боку, провину визнав повністю, збитки відшкодував та щиро кається у скоєному.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.
Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочина та добровільне відшкодування завданих збитків.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном, потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом.
Матеріальні збитки відшкодовані в повному обсязі, цивільний позов не заявлявся.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 6894 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 6894 (шість тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривень - вартість проведених судових експертиз.

Зняти Арешт з автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладених ухвалою слідчого судді від 12.11.2018 року у кримінальному провадженні №0005037 від 03.11.2018 року.

Матеріали досудового провадження №0005037 від 03.11.2018 року разом із речовими доказами - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського Апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: