Справа № 201/8749/19
УХВАЛА

13 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 3 ст. 190 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_5 , заявника - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_3 вказує, що суддя ОСОБА_4 начебто незаконно прийняв матеріали кримінального провадження відносно нього та призначив обвинувальний акт до розгляду, та взагалі здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, в результаті чого обвинувальний акт потрапив саме до нього у провадження. На думку заявника, суддя ОСОБА_4 повинен був заявити собі самовідвід від розгляду даного кримінального провадження, оскільки у квітні 2018 року до Вищої ради правосуддя суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було направлено повідомлення про втручання в діяльність суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, та з цих підстав було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 376 КК України та в рамках вказаного провадження його - ОСОБА_3 вже було допитано в якості свідка. Також, заявник зазначає, що на його думку порушено підсудність розгляду справи, оскільки Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, не є найближчим судом, який територіально розташований від місця скоєння злочину.
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлену заяву про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та просив її задовольнити оголосивши у повному обсязі у судовому засіданні заяву про відвід судді.
Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви про відвід, виклавши у судовому засіданні свої заперечення щодо заяви про відвід.
Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Пунктом 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р).
Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.
Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Наведені в заяві ОСОБА_3 підстави про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 не можна визнати такими, що свідчать про його упередженість або виключають можливість його участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 3 ст. 190 КК України, оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених ст. 75 КПК України.
Окрім того, посилання заявника відводу на те, що судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська є заявниками та потерпілими у іншому кримінальному провадженні № 0000231 від 08.05.2018 року за фактом втручання ОСОБА_3 в діяльність суддів, в якому ОСОБА_3 був допитаний в якості свідка, що може викликати сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. ст. 75, 76 КПК України, для відводу судді ОСОБА_4 , а саме можливості його участі у судовому провадженні щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .
Інших обставин, які б свідчили про упередженість та суб`єктивність судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження заявником не надано та суддею не встановлено.
Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1