ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1211/19 Справа № 199/2477/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000436 від 27 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 27 березня 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на вилучений в ході огляду 27.03.2019 за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна біля буд. 3, автомобіль "CHERY" амулет чорного кольору р/н НОМЕР_1 , ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є гр. ОСОБА_7 , встановивши також заборону користування зазначеним рухомим майном та його відчуження.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний транспортний засіб є доказом злочину, а тому з метою його збереження, як речового доказу та подальшого у разі необхідності експертного дослідження для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, запобігання ризиками приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання та оскільки таке майно відповідає вимогам ст. 98 КПК
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути слідчому клопотання про арешт майна.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вказаний автомобіль був арештований на підставі ухвали 15.08.2019 року від гр. ОСОБА_8 , в тимчасовому користування якого знаходився автомобіль, в судове засідання її не запрошували та вона не була присутня, копію ухвали не отримувала, а з текстом ухвали ознайомилась в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Вказує, що слідчим суддею було порушено норми кримінально-процесуального закону, автомобіль був зупинений працівниками поліції 26.03.2019 року, а клопотання про арешт майна було подано до суду лише 29.03.2019 року з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Також зазначає, що автомобіль немає ніяких слідів злочину, речові докази з нього були вилучені ще 29.03.2019 року і задокументовані.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції, та про існування ухвали їй стало відомо лише 15.08.2019 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Заслухавши головуючого суддю, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, клопотання слідчого про арешт майна та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, наданими матеріалами до клопотання слідчого підтверджується, що 26.03.2019 працівниками УПП в м. Дніпро за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна біля будинку №3 було зупинено автомобіль "CHERY" амулет чорного кольору (р/н НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , LVVDA11B78D192631/), власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ; в салоні зазначеного транспортного засобу на водійському сидінні знаходився гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поводився дуже підозріло, був з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: сповільненість рухів та мови, неприродна блідість шкіри, поведінка, що не відповідала обстановці. В ході огляду автомобіля автомобіль "CHERY" амулет, чорного кольору р/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , LVVDA11B78D192631) було виявлено в багажнику та вилучено прозорий пакет, в середині якого знаходилися пігулки білого кольору з маркуванням "60", також в підлокітнику водійської двері було виявлено та вилучено ампулу з рідиною прозорого кольору з надписом "Ультракаїн". Вилучені в ході огляду автомобіля речі були запаковані в спеціальний пакет №7130039. Також в ході огляду було виявлено 3 (три) сліди папілярного візерунку, які вилучені на 3 липкі стрічки з поверхні скла водійської двері.
У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вказане вилучене майно на даній стадії досудового розслідування підлягає арешту, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом та має доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від іншихправових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Враховуючи, що вилучене майно є важливим доказом у даному провадженні, а також, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризикам приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даного речового доказу, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Доводи апелянта про те, що автомобіль був зупинений працівниками поліції 26.03.2019 року, а клопотання про арешт майна було подано до суду лише 29.03.2019 року з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України є хибними, оскільки згідно штампу Амур-Нижньодніпровський суд м. Дніпропетровська отримав клопотання 28.03.2019 року, а автомобіль було вилучено 27.03.2019 року.
Інші доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються наданими матеріалами в повному обсязі, у зв`язку з чим є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи та вимоги третьої особи не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000436 від 27 березня 2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: