Справа № 520/2485/19
Провадження № 1-кс/520/7072/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження.

Як вбачається зі скарги, 15.12.2018 року слідчим ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000379 від 26.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КПК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим, що слідчим всебічно, повно й неупереджено не були дослідженні вказані обставини, не були оцінені в сукупності зібрані ним докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку з урахуванням зазначених норм ПДР України, не були виконані в повному обсязі обов`язки щодо збору доказів для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

В судове засідання скаржник не з`явився, однак останній в своєї скарзі просив розгляд проводити в його відсутність.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, матеріали кримінального провадження та будь-яких пояснень щодо обставин, зазначених в скарзі, слідчому судді не надала.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що зазначена постанова на адресу скаржника не направлялась.

З урахуванням положень ч.1 ст.304 КПК України скаржник звернувся до Приморського районного суду м.Одеси зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження від 15.12.2018 року (скарга направлена поштою).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31.05.2019 року скаржнику лише більш ніж через три місяця було відмовлено у відкритті провадження за скаргою з підстав того, що скарга за територіальної юрисдикцією підлягає розгляду у Київському районному суді м.Одеси.

Своє рішення Приморський районний суд мотивував наявністю постанови голови Національній поліції України №807 від 28.08.2018 року про місцезнаходження ГУНП в Одеській області за адресою м.Одеса, вул.Академіка Філатова, 15А, про яку скаржнику до першої подачі скарги не було відомо.

Згідно ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що при зверненні до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою скаржником не було порушено строку звернення до суду.

Також, відповідно до викладеного в скарзі, своє рішення слідчий мотивував тим, що відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів причиною ДТП. яка призвела до спричинення велосипедисту ОСОБА_5 смерті, явилися порушення самим велосипедистом вимог пунктів 2.3 (б), 16.3 «Правил дорожнього руху України» та відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки в його діях відсутні порушення ПДР, які б перебували у причинному зв`язку із ДТП.

Скаржник зазначає, що слідчий, при наявності в матеріалах справи достатніх доказів не надав або не побажав надавати ним належну правову оцінку, незважаючи на те, що наявні докази вказують, що саме перед зіткненням з велосипедистом водій автомобіля Mercedes Benz GLE 250D 4 МАТІС, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 з перевищенням максимальної швидкості, яка була встановлена доказами кримінального провадження в 122,8 км/год, здійснив виїзд свого автотранспорту на зустрічну смугу для обгону іншого транспортного засобу, чим створив аварійну обстановку, в результаті якої загинула людина.

Так показаннями свідка ОСОБА_7 (охоронець блок-посту № НОМЕР_2 Чорноморського морського рибпорту) підтверджується (лист 2 Постанови), що 26.04.2018 року а/м Mercedes, двигаючись на швидкості близько 100 км/год напроти блок-посту №53 здійснював обгін а/м «Додж» (за матеріалами кримінального провадження водій а/м «Додж Нитро» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 ).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що вказане свідком ОСОБА_7 місце здійснення обгону а/м Mercedes має одну суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а саме: схемою пригоди від 26.04.2018 року, складеною працівником поліції; фотокопіями місця ДТП; речовим доказом - DVD-R диску, який був наданий водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 запис на якому був зроблений з камери відео реєстратора розміщеної в центральній частині салону вказаного автомобіля; речовим доказом DVD-R диску, із відеозаписами обставин ДТП, виконані камерою зовнішнього спостереження, яка встановлена біля Центрального заїзду до смт.Таїрове, наданого потерпілим - ОСОБА_3 .

До того ж вказаними вище речовими доказами - DVD-R дисків підтверджується перетинання а/м Mercedes смуги зустрічного напрямку руху через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.

Тобто, обгін а/м Mercedes під керуванням водія ОСОБА_6 а/м «Додж» був здійснений з перетинанням смуги зустрічного напрямку руху через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що є порушенням ПДР України з боку зазначеного водія.

Згідно п.1 (Горизонтальна розмітка) Розділу 34 (Дорожня розмітка) ПДР України (вузька суцільна лінія 1.1) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Разом з тим, водій ОСОБА_6 , виїхавши керованим ним а/м Mercedes на смугу зустрічного руху, де на зустріч рухався велосипедист, з технічної точки зору своїми власними діями фактично спровокував велосипедиста, з метою запобіганню на нього наїзду а/м Mercedes під керуванням ОСОБА_6 маневрувати через проїзну частин) вліво в бік заїзду до смт. Таїрове, а здійснення відразу перестроювання а/м Mercedes в свою смугу руху і привело в подальшому і до зіткнення з велосипедистом ОСОБА_9 та його загибелі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Тобто саме водій а/м Mercedes ОСОБА_6 своїми діями, порушуючи ПДР України, створив небезпечну ситуацію на дорозі, яка привела до загибелі людини.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчим для підтвердження обставини вчинення кримінального правопорушення не було допитано водія а/м «Додж Нитро» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 щодо обставин обгону його транспортного засобу з боку водія а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 ; не були вилучені в якості речових доказів та арештовані камера відео реєстратора встановлена на а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 , повний обсяг записи на якій за 26.04.2018 року (речовий доказ) дозволило б встановити обставини (час, місце, спосіб) здійснення перетинання суцільної смуги та обгону водієм а/м Mercedes та створення небезпечної ситуації для велосипедиста; не був допитаний сам водій а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 про обставини обгону (час, місце, спосіб та інше) ним а/м «Додж Нитро» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 та відповідне перетинання ним смуги зустрічного напрямку руху через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, не були доведені обставини, що водій Mercedes д/н НОМЕР_1 в момент зіткнення не знаходився в алкогольному чи наркотичному сп`янінні.

В даному кримінальному провадженні слідчий поклався лише на висновки експертизи №1122-А від 30.11.2018 року, висновки якої не є повними, оскільки наявні дані у експерта (відео-файл на диску DVD-R (лист 5 висновку), зображення - 10 сторінки 12 висновку експерта записи перетинання) підтверджували, що водій а/м Mercedes перетнув суцільну смугу, не вжив заходів для зменшення швидкості свого а/м або безпечного для інших учасників руху об`їзду велосипедиста але не були взяті до уваги експертом.

Так саме слідчим не було в достатньому обсязі дослідженні обставини перевищення водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 швидкості руху з урахуванням вищезазначених обставин.

При цьому перевищення максимальної швидкості водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 встановлена експертизою №1122-А від 30.11.2018 року, за висновком якої розрахункова швидкість руху вказаного а/м становила приблизно 122,8 км/год при допустимої швидкості на даній ділянці автодороги 90 км/год.

За висновками зазначеної експертизи, - «водій а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості запобігти зіткненню з велосипедом «Профи» під керуванням ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування. В цій дорожній ситуації в діях ОСОБА_6 не вбачається невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України.

У діях водія а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.12.6 ПДР України як з технічній точки зору не знаходиться у причинному зв`язку із настанням цієї пригоди.

У даній дорожній ситуації у діях велосипедиста ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.16.3 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди».

На підставі експертизи №1122-А від 30.11.2018 року слідчий дійшов до висновку, що причиною ДТП, яка призвела до спричинення велосипедисту ОСОБА_9 смерті, явилися порушення самим велосипедистом вимог пунктів 2.3 (б), 16.3 «Правил дорожнього руху України» та відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки в його діях відсутні порушення ПДР, які б перебували у причинному зв`язку із ДТП.

Однак такий висновок слідчого, який ґрунтується фактично на висновках лише експертизи №1122-А від 30.11.2018 року, не узгоджується з іншими зібраними ним у кримінальному провадженні доказами, які саме свідчать про зворотне - про грубе порушення водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 ПДР України, що призвело до загибелі людини.

Згідно ч.10 ст.101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Відповідно до положень КПК України висновок експерта не має наперед встановленої сили і повинен оцінюватися слідчим з урахуванням інших доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Так зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджується (не спростовано слідчим, чи будь-ким), що водій а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 здійснював обгін транспортного засобу з перетинанням смуги зустрічного напрямку руху через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 і таким порушенням ПДР України створив небезпечну дорожню обстановку для велосипедиста ОСОБА_9 , який в результаті таких дій водія а/м Mercedes був вимушений маневрувати через проїзну частину вліво в бік заїзду до смт. Таїрове.

При цьому встановлене висновком експертизи №1122-А від 30.11.2018 року порушення водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 п.12.6 ПДР України (перевищення дозволеної швидкості руху не більше 90 км/год) саме з технічній точки зору знаходиться у причинному зв`язку із наслідками загибелі велосипедиста ОСОБА_9 , оскільки дотримання водієм ОСОБА_6 встановленої на цієї ділянки дороги швидкості руху, застосування екстреного гальмування керованого ним автомобілю, дозволило б запобігти загибелі, що доводиться наступним.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження (речових доказів - DVD-R дисків наданих ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , показань свідка ОСОБА_7 ) вбачається, що водій а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 в районі рекламного щиту з написом «ЩО? ЗНОВ?» рухався з перетинанням смуги суцільної лінії зустрічного напрямку руху.

Відстань від рекламного щиту з написом «ЩО? ЗНОВ?» до місця ДТП (місця загибелі велосипедиста) складає близько 60 метрів.

Згідно до речового доказу - DVD-R диску, який був наданий водієм а/м Mercedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , велосипедист знаходився в полі зору водія зазначеного а/м, тобто ОСОБА_6 об`єктивно спроможний був виявити небезпеку для велосипедиста та передбачити наслідки свого виїзду на смугу зустрічного напрямку руху при обгоні і саме ОСОБА_6 повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу у т.ч. шляхом екстреного гальмування для запобігання зіткнення з велосипедистом.

Розрахувати гальмівний шлях дозволяє формула: S = Ке х V х V / (254 х Фс), де S це довжина гальмівного шляху в метрах, Ке коефіцієнт гальмування, який для легкових автомобілів завжди дорівнює одиниці, V початкова швидкість при гальмуванні, що вимірюється в км / год, а Фс коефіцієнт зчеплення з дорогою, що залежить від її стану (при сухому асфальті складає 0,7), відповідно до якої гальмівний шлях при початковій швидкості при гальмуванні 122,8 км/год (встановлена експертизою) буде складати: 84,8 метра = 1*122,8*122,8/(254*0,7), що не дозволяє уникнути зіткнення (6045,5).

При цьому матеріалами кримінального провадження не підтверджено, що водій а/м Mercedes ОСОБА_6 взагалі здійснював екстрене гальмування у вказаній дорожній обстановці або намагався уникнути зіткнення шляхом об`їзду, що є саме порушення з боку водія а/м Мегсебея приписів п.1.5. п.12.3 ПДР України.

Згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків

Відповідно до п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Варто відзначити, що екстрене гальмування водієм а/м Мегсебея ОСОБА_6 дозволило б у будь-якому випадку уникнути зіткнення з велосипедистом та його загибелі, оскільки часу гальмування з урахуванням обставин зіткнення, було б достатньо для велосипедиста завершити маневр з поворотом на ліво у напрямку смт.Таїрове.

Так саме і дотримання швидкості водієм а/м Мегcedes ОСОБА_6 не більш ніж 90 км/год навіть і без екстреного гальмування та об`їзд перешкоди теж дозволило б уникнути зіткнення.

Таким чином, перевищення водієм ОСОБА_6 всупереч вимогам п.12.6. г) ПДР України максимально допустимої на даній ділянці дороги швидкості руху теж спричинило аварійний розвиток створеної ним небезпечної дорожньо - транспортної ситуації, що свідчить про перебування вказаних дій ОСОБА_6 в причинному зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди.

За таких обставин скаржник вважає, що слідчим всебічно, повно й неупереджено не були дослідженні вказані обставини, не були оцінені в сукупності зібрані ним докази - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку з урахуванням зазначених норм ПДР України, не були виконані в повному обсязі обов`язки щодо збору доказів для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Скаржник зазначає, що висновки, вказані у експертизи №1122-А від 30.11.2018 року про фактичну винність велосипедиста та відсутність вини водія а/м Мегсебея ОСОБА_6 , суперечать не тільки доказам наявним в матеріалах кримінального провадження, а і висновку експертного дослідження №062-11 (Д)/18 від 15.11.2018 року, який був виготовлений експертом на замовлення потерпілого ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи...

Однак п.6 ч.1 ст.13 Закону України «Про судову експертизу» передбачена можливість проведення експертних досліджень з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб. В такому випадку, за результатами проведення експертного дослідження атестованим судовим експертом складається підсумковий документ - висновок експертного дослідження.

Згідно ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч.1 цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у т.ч. електронні); 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Тобто зазначений висновок експертного дослідження у кримінальному процесі має статус «документу» та є процесуальним джерелом доказів.

Згідно цього документа, експерт дійшов до висновку, що в обставинах даної пригоди водій автомобіля Mercedes Benz GLE 250D 4 МАТІС, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з моменту виїзду під час обгону попутного транспортного засобу на смугу зустрічного руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , дотримуючись швидкісного режиму в 90км/год на ділянці скоєння пригоди, що в обставинах даної пригоди дії водія автомобіля Mercedes Benz GLE 250D 4 МАТІС, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , пов`язані з виїздом на смугу зустрічного руху всупереч вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, спричинили виникнення небезпечної дорожньої обстановки, що вказує на невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п.10.1. ПДР України, а перевищення водієм ОСОБА_6 всупереч вимогам п. 12.6. г) ПДР України максимально допустимої на даній ділянці дороги швидкості руху спричинило аварійний розвиток створеної ним небезпечної дорожньо-транспортної ситуації, що свідчить про перебування вказаних дій ОСОБА_6 в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, на думку скаржника, існують достатні підстави вважати, що висновок експерта №1122-А від 30.11.2018 року необґрунтованим чи таким, що суперечить не тільки наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, наданому висновку №062-11 (Д)/18 від 15/11/2018 від 15.11.2018 року та з підстав зазначених вище викликає обґрунтовані сумніви в його правильності.

Так, під час розгляду скарги слідчим суддею, слідчим не надано жодних пояснень та доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_3 викладені в скарзі щодо передчасного висновку про закриття кримінального провадження.

Таким чином, під час розгляду скарги ОСОБА_3 не було встановлено, що слідчий під час досудового розслідування виконав всі необхідні процесуальні дії, всебічно, повно і неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, та надав їм належну правову оцінку.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, а тому, доводи особи, яка подала скаргу є обґрунтованими та постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000379 від 26.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КПК України

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1