Провадження1-кс/991/1610/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
30.07.2019 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
25.10.2019 до Вищого антикорупційного суду на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2019 надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 для розгляду в установленому законом порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 25.10.2019 для розгляду скарги було визначено суддю ОСОБА_1 .
У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 12.07.2019 він направив заяву від 10.07.2019 № 5/6-Ж-383 до НАБУ про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206, ст. 369-2 КК України, однак ці відомості не були внесені до ЄРДР на порушення вимог чинного законодавства.
Враховуючи той факт, що ст. 214 КПК України передбачено безальтернативний порядок внесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, заявник просить суд зобов`язати НАБУ внести відомості, вказані у його заяві від 10.07.2019 № 5/6-Ж-383.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи, зазначені у скарзі, та просив задовольнити її.
Представник Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не з`явився, однак надав письмові пояснення стосовно скарги і просив розглянути скаргу без його участі. У своїх поясненнях представник НАБУ зазначив, що у Головним підрозділом детективів за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 10.07.2019 встановлено, що в ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку з чим на час його розгляду відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Враховуючи, що розгляд інших порушених у заяві ОСОБА_3 питань не віднесено до компетенції НАБУ, з урахуванням вимог ст. 216 КПК України, вказану заяву листом НАБУ від 29.07.2019 № 111-225/24923 скеровано для організації розгляду в межах повноважень до Державного бюро розслідувань, про що ОСОБА_3 було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом.
Відсутність представника НАБУ відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею було встановлено, що у заяві від 10.07.2019 ОСОБА_3 повідомив про факти вчинення можливих кримінальних правопорушень посадовими особами СБУ, прокуратури та адвокатом. Так, ОСОБА_3 стверджує, що 15.03.2018 на нього скоїла збройний напад група осіб, які забрали його речі та погрожували вбивством, після чого заявника повезли в СБУ та змушували дати показання про створення ним ЛНР. Крім цього у приміщенні СБУ слідчий, прокурор та адвокат вимагали в нього 10 000 дол. США. Заявник вважає, що такі дії працівників СБУ, прокуратури та адвоката містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206, ст. 369-2 КК України.
Листом Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 11.07.2019 № 5/6-Ж-383 до НАБУ надійшла заява ОСОБА_3 від 10.07.2019 (вх. № Ж-8405 від 22.07.2019) щодо можливих неправомірних дій посадових осіб правоохоронних органів за обставин, наведених у заяві, а також з інших питань. Дослідивши зазначені у цій заяві відомості, уповноважені посадові особи НАБУ не внесли їх до ЄРДР і передали інформацію для розгляду питання по суті до компетентного органу Державного бюро розслідувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", та інших осіб, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено конкретним суб`єктом 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачений вичерпний перелік злочинів та суб`єктів, відносно яких Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування. Факти про можливе вчинення кримінальних правопорушень, про які зазначив у своїй заяві ОСОБА_3 , не містять ознак складу злочинів, які підслідні цьому правоохоронному органу відповідно до вимог ч. 5 ст. 216 КПК України. Враховуючи викладене, уповноважені особи НАБУ прийняли правомірне рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, які містились у заяві ОСОБА_3 від 10.07.2019.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи той факт, що у заяві ОСОБА_3 не містяться відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень, які підслідні НАБУ, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307, КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1