30.09.2019 Провадження №1-кс/331/4205/2019
Єдиний унікальний номер № 331/4252/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши клопотання першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно
ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, громадянина Російської Федерації, із середньою освітою, офіційно не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання першого заступника прокурора Запорізької області про продовження строку застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.06.2019 в період з 16 години 20 хвилин в пункті пропуску ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_7 , розшукуваного Російського Федерацією, за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205.1, ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації. Згідно постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 26.04.2017 виданої суддею Старопромисловського районного суду міста Грозний Російської Федерації, ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку з 26.09.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205.1 (Сприяння терористичної діяльності), ч. 2 ст. 208 (Організація незаконного збройного формування або участь у ньому) КК Російської Федерації.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 до затриманого ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 місяці,тобто до 02.10.2019. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27.08.2019 ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 залишено без змін.

01.08.2019 до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205.1, ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Станом на сьогодні прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України від 01.08.2019 № 14/1/2-26448-19 проводиться екстрадиційна перевірка обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації. На цей час таких обставин не встановлено. Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 компетентними органами Російської Федерації обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуває у міжнародному розшуку, на території України не зареєстрований і не має соціальних зв`язків, а також той факт, що екстрадиційна перевірка не завершена, єдиним запобіжним заходом, який буде гарантувати неможливість втечі особи та зможе забезпечити подальшу його видачу, є тримання під вартою, у зв`язку із чим перший заступник прокурора області-начальник управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження екстрадиційного арешту та зазначив, що на сьогодні його підзахисний намагається отримати статус біженця, готує для цього необхідні документи, але перебування його в умовах СІЗО утруднює вирішення цього питання. Зазначив, що у Росії ОСОБА_7 потерпав від переслідуваннязна релігійними переконаннями, тому має права на притулок в Україні. Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_7 має родичів у м. Запоріжжі, які готові надати йому житло для тимчасового проживання, тому перебування його на домашньому арешті буде більш доцільним. Тому просив обрати більш м"який запобіжний захід.

ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити та надати йому можливість перебувати вдома у родичів на території України.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протокол до неї від 29.03.1997, ратифікований Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, Україна зобов`язується видавати осіб, що знаходяться на її території, для притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, за скоєння яких за законами запитуючої і запитуваної держав передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року або більш тяжке покарання.
Згідно ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.
Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про застосування щодо цієї особи екстрадиційного арешту до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше 12 місяців. Протягом цього терміну слідчий суддя за місцем утримання особи під вартою за поданням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого утримання особи під вартою.
У судовому засіданні встановлено, що на сьогодні на території України виконується запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 30.07.2019 року № 81/3-1019-17 про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ч. 1 ст. 205.1 КК РФ, у тому числі постанова про притягнення його в якості обвинуваченого, оголошення його в розшук та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно матеріалів екстрадиційної перевірки, зокрема копії повідомлення Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Державної міграційної служби України 31.08.2019 року ОСОБА_7 звернувся до УДМС України в Запорізькій області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Станом на сьогодні рішення не прийнято.
Відповідно до копії листа начальника філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області від 25.07.2019 року стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний, протипоказань для участі в судових засіданнях, утримання в СІЗО та етапування до Російської Федерації немає.

Згідно з висновком від 10.06.2016 року, затвердженим головою ліквідаційної комісії УФМС Росії по Чеченській Республіці ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації, документований паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , виданим 19.10.2012 року ОУФМС Росії по Чеченській Республіці.
На території України до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 не притягується.
Враховуючи характер обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 компетентними слідчими органами Російської Федерації, обґрунтованість якого не є предметом перевірки слідчим суддею, відсутність характеризуючих матеріалів, які б переважали над існуючими ризиками, даних про те, що ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку, на території України не зареєстрований і не має соціальних зв`язків, а також те, що Генеральною прокуратурою України розглядається питання про його екстрадицію до Російської Федерації, розгляд якого не завершений, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні підстави для продовження застосування запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, на час вирішення питання екстрадиції.
При цьому інші більш м`які заходи (домашній арешт та таке інше) не зможуть запобігти ризику можливої втечі ОСОБА_7 , з огляду на дані його біографії та факти поведінки за останні роки (в"їзд на територію України з підробленими документами).
З урахуванням викладених обставин, беручи до уваги, що слідчий суддя при розгляді даного клопотання не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 584, 585 КПК України, ст. ст. 9, 29 Конституції України, статтями 1, 2, 12 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України № 44/98-ВР від 16.01.1998, статтями 56, 58, 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994, статтею 13 Протоколу до неї, ратифікованим Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998, -
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку застосування екстрадиційного арешту у відношенні ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 2 місяці (60 діб), тобто до 29 листопада 2019 року включно.

Впродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_7 у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити ОСОБА_7 , прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання ОСОБА_7 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1