Справа №463/6696/19
Провадження №1-кс/463/3463/19
У Х В А Л А

06 листопада 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження від 16 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 14.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування постанови слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження від 16 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 14.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 16 липня 2019 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях слідчих СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також прокурорів Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки досудове розслідування кримінального провадження за №0000449 від 14.12.2018, проведено не повно, не здійснено всі необхідні слідчі дії та передчасно винесено оскаржувану постанову.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала, з наведених в ній мотивів. Додатково зазначила, що на її погляд слідчі СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також прокурори Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зловживаючи своїм службовим становищем безпідставно та незаконно притягнули її до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 171 КК України, в межах кримінального провадження №0000468 від 25.03.2016 р. А саме вказаними службовими особами протиправно повідомлено їй про підозру у вчиненні вказаного злочину та скеровано обвинувальний акт до суду. Зазначила, що на даний момент кримінальне провадження №0000468 від 25.03.2016 р. про обвинувачення її у вчиненні злочину ч. 2 ст. 171 КК України перебуває на стадії судового розгляду. Просить скаргу задоволити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заперечення на скаргу. Просить в задоволенні такої відмовити, зазначає, що у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження встановлено, що факти викладені у заяві та протоколі допиту, як свідка ОСОБА_3 не підтвердились. Також твердження останньої стосовно того, що ОСОБА_11 не є журналістом не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови від 16 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 14.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчих СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також прокурорів Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
В судовому засіданні, з пояснень скаржника, встановлено, що підставою для подання заяви про злочин являється притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.171 КК України в межах кримінального провадження №0000468 від 25.03.2016 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 КК України «Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу» об`єктивна сторона даного злочину полягає в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було проведено допит ОСОБА_6 , який був включений до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000468 від 25.03.2016, який зокрема пояснив, що 03.03.2018 він оголосив про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.171 КК України щодо ОСОБА_11 , яке було погоджене процесуальним керівником. 26.03.2018 ОСОБА_3 було надано доступ до матеріалів кримінального провадження, складено обвинувальний акт та скеровано до суду.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зокрема, стаття 279 КПК України передбачає, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
Отже, аргументація скаржника фактично зводиться до її незгоди з діями слідчих та прокурорів і прийнятими ними процесуальними рішеннями.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що ні в судовому засіданні, ні в ході слідчої перевірки за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність у діях слідчих СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також прокурорів Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, а відтак підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Крім цього слід зазначити, що як встановлено в судовому засіданні кримінальне провадження №0000468 від 25.03.2016 р.ч. за 2 ст. 171 КК України відносно скаржниці перебуває на стадії судового розгляду, в зв`язку з чим на думку слідчого судді саме суд вправі надати оцінку підставності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вказаною правовою кваліфікацією.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, суд-

постановив:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження від 16 липня 2019 року по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 14.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1