н/п 1-кп/490/299/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0004775 відомості про яке 01.11.2017 року внесено до ЄРДР за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.10.2011 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 22.11.2012 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, який ухвалою Апеляційного суду Миколаївської обл. змінено та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі;
- 30.12.2013 вироком Новоодеського районного суду Миколаївської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.11.2014 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі строком;
- 06.02.2018 вироком Заводського районного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, частково скасованого ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2018 в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, кримінальне провадження в цій частині закрито, за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 засуджено до 2 років позбавлення волі, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
27.10.2017 ОСОБА_3 , перебуваючи на території Миколаївської центральної районної лікарні (надалі Миколаївська ЦРЛ), що розташована за адресою: м. Миколаїв вул. Поштова, 118, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом надання послуг з ремонту кондиціонеру, при цьому не маючи на меті виконувати обіцяну роботу отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 750 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись коштами у сумі 750 грн. на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.
За вказаних дій, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Пред`явлене за викладених вище обставин обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України суд визнає доведеним за наступних підстав.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду показав, що грошові кошти взяв у потерпілої ОСОБА_6 виключно за виконану роботу.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка працює в Миколаївській ЦРЛ, що розташована за адресою: м. Миколаїв вул. Поштовій, 118, суду показала, що в двадцятих числах жовтня 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, перебуваючи за місцем своєї роботи, вона познайомилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 (яким є обвинувачений ОСОБА_3 ), який на благодійних засадах запропонував надати послуги з налагодження кондиціонеру у приміщенні Миколаївської ЦРЛ, на що остання погодилася. Після того, як ОСОБА_3 оглянув кондиціонер, сказав, що його послуги будуть безкоштовними, проте, йому потрібні гроші на закупку матеріалів. Піднявши це питання на зборах та зібравши гроші з працівників лікарні, ОСОБА_6 передала обвинуваченому грошові кошти у розмірі 750 грн. на закупку матеріалів та домовилась з ним про зустріч 01 листопада 2017 року. Проте, ані 01.11.2017, ані 02.11.2017 та 03.11.2017, ОСОБА_3 до лікарні так і не прийшов, обіцяну оплачену роботу не виконав, грошові кошти передані йому в сумі 750 грн. не повернув.

Свідок ОСОБА_8 яка працює в Миколаївській ЦРЛ, що розташована за адресою: м. Миколаїв вул. Поштовій, 118, надала суду аналогічні показання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доводиться і ретельно дослідженими під час судового розгляду письмовими документами, зокрема, протоколом огляду місця події від 08.11.2017, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2017, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3 з осіб зображених на фотознімках; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.11.2017.

Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено:
1. ОСОБА_3 неодружений, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, неодноразово був судимий, востаннє 06.02.2018 вироком Заводського районного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, який ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2018 в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України скасовано, а кримінальне провадження в цій частині закрито, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
2. ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за довідкою Миколаївського обласного наркологічного диспансеру Миколаївської обласної ради №6848 від 10.11.2017, з 2009 року ОСОБА_3 перебуває на "Д" обліку в ОНД з діагнозом "Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів "Синдром залежності", проте згідно висновку судово-психіатричного експерта №198 від 17.07.2019р. ОСОБА_3 на момент інкримінованого йому діяння хоча і страждав розладом психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, але даний стан не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Даний психічний розлад не відноситься до жодної категорії хворобливих станів, а є формою аддикції (залежності). Даний розлад формується виключно при вживанні психоактивних речовин. У ОСОБА_3 немає таких психічних вад, які б не дозволяли йому самостійно реалізовувати своє право на захист.

3. Відповідно до наданої сектором пробації досудової доповіді від 15.036.2018 ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог, викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_3 вказаний вище злочин вчинив до постановлення Заводським районним судом м. Миколаєва вироку від 06.02.2018р. частково скасованого ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2018р., яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, суд, у строк покарання зараховує покарання відбуте частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні№0004775 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2018 року, частково скасованого ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2018р. остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 09.12.2017 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КПК України, ОСОБА_3 підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день з 09.12.2017 до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в Миколаївській апеляційний суд через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1