Провадження № 11-кп/824/2645/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
в режимі відеоконференції обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 (шістдесят) діб до 19 вересня 2019 року включно з визначенням застави, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 38 420 гривень у національній грошовій одиниці,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінальних проваджень № 0008655, № 0005685 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) діб до 19 вересня 2019 року включно та визначено кожному заставу, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 38 420 гривень у національній грошовій одиниці.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року скасувати та змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторона обвинувачення стверджує, що він може здійснювати тиск на свідка та ухилятися від слідства. Однак, такі твердження є необґрунтованими, оскільки органи прокуратури маючи всі офіційні ресурси вже майже 10 місяців не можуть знайти свідка та доставити його до суду, яким же чином він може його розшукати та тиснути на нього. Апелянт вказав, що він не може знищити докази та документи по справі, оскільки всі докази вилучені. Сам потерпілий просив суд не тримати його під вартою та не засуджувати, оскільки апелянт відшкодував йому всі збитки.
Апелянт звертає увагу на те, що він жодного разу не перебував у розшуку, тому ухилятися від суду не буде та має постійне місце проживання.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 , котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх захисника адвоката ОСОБА_10 , котрі підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , думку прокурора, котра заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб. Не мають постійного місця проживання та реєстрації в м. Києві чи Київській області, проживали та мають і в подальшому намір проживати в хостелах, не мають постійного місця роботи і відповідно законних джерел існування, що свідчить про наявність такого ризику як продовження вчиняти нові злочину, враховуючи те, що всі обвинувачені раніше притягувались до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що на даний час жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не може запобігти передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК ризикам.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інших запобіжних заходів, зокрема і домашнього арешту, окрім тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать належної поведінки останніх під час розгляду кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, відсутність претензій до нього з боку потерпілого та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами місцевого суду, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст. 197, 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) діб до 19 вересня 2019 року, включно з визначенням застави.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 (шістдесят) діб до 19 вересня 2019 року включно з визначенням застави, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 38 420 гривень у національній грошовій одиниці без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

1.__________________ 2.____________________ 3.__________________