КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1957/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 111 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0003285 за апеляційною скаргою прокурора відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а :

Ухвалою підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2019 рокуобвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003285 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, повернуто прокурору відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України у з зв`язку з невідповідністю вимог КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що в обвинувальному акті, в порушення вимог ст. 291 КПК України, взагалі не зазначено місце проживання обвинуваченої, а лише місце реєстрації. Більше того, як відмічено в інформаційних носіях судової влади України та і в самому обвинувальному акті, та відмітив захисник, при відображенні місця вчинення злочину, за адресою АДРЕСА_1 , яка зазначена як місце реєстрації обвинуваченої, знаходиться приміщення Апеляційного суду АР Крим, тобто по суті, в обвинувальному акті зазначено адреса місця роботи обвинуваченої, а не місця проживання, як цього вимагає процесуальне законодавство.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу колегії суддів Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2019 про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0003285 від 11.11.2016 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

За доводами прокурора, ухвала суду першої інстанції винесена необгрунтовано, з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, в тому числі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, місце проживання обвинуваченої, як передбачено ч. 2 ст. 291 цього Кодексу.
Щодо посилання суду першої інстанції в ухвалі на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України оскільки в ньому замість місця проживання обвинуваченої вказано адресу розташування Апеляційного суду АР Крим (вул. Павленка, 2, м. Сімферополь, АР Крим), прокурор зазначає, що адресу проживання ОСОБА_10 в порядку, визначеному чинним законодавством, встановлено Службою безпеки України, про що повідомлено Генеральну прокуратуру України в офіційній відповіді від 14.06.2016 № 21218-22047, що судом першої інстанції проігноровано.

Прокурор зазначає, що місце проживання обвинуваченого може встановлюватись за місцем його реєстрації або за фактичним місцем перебування. Наданий суду першої інстанції обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , на переконання прокурора, містить у відповідності з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України інформацію про реєстрацію місця проживання.
Апелянт стверджує, що у порушення п. 2 ч. 2 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2019 про повернення прокурору обвинувального акта не зазначено та не наведено обставину(и), із посиланням на певний доказ, а також мотив неврахування вищезазначеної адреси, тобто, за відсутності жодного доказу, з надуманих підстав судом зроблено висновок, що за адресою, вказаною в обвинувальному акті, як місце проживання обвинуваченої, розташовано приміщення Апеляційного суду АР Крим (тобто приміщення, яке використовувалось до незаконної окупації та анексії АР Крим у 2013-2014 роках Апеляційним судом АР Крим, що, на думку суду першої інстанції, виключає можливість проживання обвинуваченої станом на дату направлення обвинувального акту до суду (27.02.2017).

Крім цього прокурор вказує на те, що при формулюванні в ухвалі суду від 20.05.2019 висновку, що стороною обвинувачення вказано адресу розташування Апеляційного суду АР Крим, а не місце проживання обвинуваченої, судом першої інстанції не наведено жодних доказів щодо наступного: чи є підстави стверджувати, що станом на дату направлення обвинувального акту до суду (27.02.2017) у будівлі саме за вказаною адресою продовжив своє функціонування Апеляційний суд АР Крим, що позбавляє обвинувачену можливості там проживати; чи наявні підстави стверджувати, що у будівлі, де займав ряд приміщень Апеляційний суд АР Крим, сумісно не могли бути розташовані приміщення з іншим цільовим призначенням.
Апелянт вважає, що посилання суду на сумнівність встановлених прокурором обставин щодо проживання ОСОБА_10 на території АР Крим свідчить про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень під час проведення підготовчого судового засідання, наданих суду згідно зі ст.ст. 314-316 КПК України та на стадії підготовчого судового розпочав дослідження та оцінку доказів.

Прокурор стверджує, що вказане питання є предметом судового розгляду, а не підготовчого, а висновок суду про сумнівність адреси проживання обвинуваченої ОСОБА_10 не ґрунтується на будь-якому доказі.

Апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, проте під час підготовчого судового засідання судом, проігноровано вищевказані вимоги КПК України та без участі обвинуваченого проведено підготовче судове засідання, незважаючи на те що прокурором було акцентовано на цьому увагу.
Окрім того, апелянт зазначає, що прокурор під час підготовчого судового засідання зазначила про неможливість призначення засідання без участі обвинуваченої та клопотала, відповідно до ст.ст. 323, 335, 372 КПК України, оголосити ОСОБА_10 у розшук та зупинити кримінальне провадження у справі до розшуку обвинуваченої, проте ухвала суду першої інстанції в порушення ст. 370, 372 КПК України не містить обґрунтування його відхилення.

Обвинувачена ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 297-5 КПК України, будучи належним чином повідомленою: через публікацію повідомлення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та повідомленням на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи, що клопотань від останньої про відкладення розгляду до суду не надходило, а також зважаючи, що обвинувачена в суді представлена захисником, суд вважає за можливе проводити судове засідання без участі обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, до Голосіївського районного суду м. Києва для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003285 по матеріалах спеціального досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.
Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду, суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не містить достовірних відомостей щодо дійсного місця проживання обвинуваченої, а зазначена в ньому адреса - АДРЕСА_1 , є приміщенням Апеляційного суду АР Крим.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 2 ч. 2 вказаної норми закону, повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з обвинувального акта, щодо обвинуваченої ОСОБА_10 здійснювалося спеціальне досудове розслідування, а сама ОСОБА_10 перебуває в розшуку на підставі постанови слідчого від 11.08.2015 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що нормами КПК України не передбачено особливостей складання обвинувального акта за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування, а отже він має відповідати загальним вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.
За приписами ст.ст. 297-5 та 323 КПК України повістки про виклик підозрюваного (обвинуваченого) у разі здійснення спеціального досудового розслідування (спеціального судового провадження) надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику.
Зазначення в обвинувальному акті місця проживання або відомого місцезнаходження обвинуваченого має значення для вирішення комплексу питань при застосуванні норм кримінального процесуального закону в процесі підготовки та розгляду кримінального провадження в судовому засіданні (надіслання повісток, повідомлень, процесуальних документ
Оскільки згідно з ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом, то недотримання стороною обвинувачення вимог закону при складанні обвинувального акта унеможливлює вирішення питань, пов`язаних з підготовкою судового розгляду, та дотримання прав обвинуваченої у разі здійснення кримінального провадження за її відсутності.
Так, зі змісту обвинувального акта вбачається, що всупереч вимогам п. 2 ст. 291 КПК України, не зазначено взагалі місце проживання обвинуваченої, а зазначене лише місце її реєстрації, на що вірно вказав суд першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_7 є її місце реєстрації, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, місцем реєстрації обвинуваченої прокурор в обвинувальному акті зазначив адресу: АДРЕСА_1 (а.п. 2), разом з цим, в самому ж тексті обвинувального акту прокурором ця ж адреса зазначена як місце знаходження Апеляційного суду АР Крим (а.п. 5), у приміщенні якого не може бути зареєстрована обвинувачена.
Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що місце реєстрації обвинуваченої під час досудового розслідування було встановлено СБУ, про що було відображено в повідомленні Служби безпеки України від 14.06.2016 № 21218-22047, та що судом першої інстанції проігноровано, то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження таке повідомлення відсутнє і прокурором ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду надано не було. Більш того, оцінювати будь який доказ на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений був права, а відтак, лише констатував невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Встановлена невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України за відсутності достовірних відомостей про місце як реєстрації так і місце проживання ОСОБА_10 є очевидною та перешкоджає виконанню вимог закону стосовно направлення повідомлень або здійснення виклику з метою дотримання її прав.
Оскільки в обвинувальному акті невірно зазначена адреса місця реєстрації обвинуваченої та не зазначена взагалі адреса місця проживання обвинуваченої, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність такого обвинувального акта вимогам КПК України, чим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про його відповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Підготовче судове засідання відбувалося за визначеною ч. 2 ст. 314 КПК України процедурою, у відповідності з якою після відкриття судового засідання, повідомлення про повне фіксування судового розгляду технічними засобами, оголошення складу суду, роз`яснення права відводу та повідомлення про права та обов`язки суд, з`ясовуючи в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, розглянув клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невмотивованість ухвали суду є безпідставними та спростовуються змістом ухвали, в якій суд зазначив про те, що зазначена в обвинувальному акті адреса: АДРЕСА_1 не є місцем реєстрації обвинуваченої ОСОБА_10 , адже безпосередньо в тексті обвинувального акту вказано, що ця адреса є місцем розташування Апеляційного судуАР Крим.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень є також безпідставними, оскільки судом вирішені лише ті питання, які віднесені до його компетенції під час проведення підготовчого судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року стосовно ОСОБА_10 , як про це прокурором порушено питання.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003285 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, повернуто прокурору відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України у з зв`язку з невідповідністю вимог КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4