ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою

освітою, офіційно не працюючий, має на утриманні ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.12.2002

за ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення

волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття

покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Звільнений 26.12.2003

по закінченню іспитового строку;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.10.2007 за

ч.2 ст.307 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі

строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання

звільнений з іспитовим строком 2 роки; Звільнений 21.10.2009 по

закінченню іспитового строку;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.04.2013 за

ч.2 ст.125 КК України, призначено покарання у вигляді громадських

робіт строком 150 годин. Звільнений 15.08.2013 по відбуттю покарання;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2013 за

ч.1 ст.296 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі

строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання

звільнений з іспитовим строком 1 рік. Звільнений 13.05.2014 згідно ст. 1

п. «в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2016 за

ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у вигляді

громадських робіт строком 150 годин. Звільнений 20.06.2017 по відбуттю

покарання;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2018 за

ч.1 ст.125 КК України призначено покарання у вигляді громадських робіт

строком 180 годин,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України - 6 місяців арешту;

- за ч.1 ст.121 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарань остаточно визначено покарання у вигляді 5 /п`яти/ років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання покарання призначеного даним вироком менш суворого покарання призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України, остаточно визначено покарання у вигляді 5 /п`яти/ років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 22.05.2019, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 02.03.2019 по 21.05.2019 включно, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 15 000 грн. моральної та 2 409,07 грн. матеріальної шкоди, а всього 17 409,07 грн..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 10000 грн. моральної та 1 253 грн. матеріальної шкоди, а всього 11 253 грн..

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 09.07.2018 близько 19 год. 20 хв., перебуваючи на вулиці, біля гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_2 , помітив мешканку даного гуртожитку ОСОБА_10 , яка проходила поряд, з якою на протязі тривалого часу склались особисті неприязні стосунки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наздогнав останню і наніс 3-5 ударів кулаками обох рук по голові та обличчю потерпілій ОСОБА_10 ..

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/948 від 04.09.2018 ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синця повік лівого ока з поширенням на підочну ділянку та синця лівої величної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Він же, 08.07.2018 близько 21 год. 00 хв., перебуваючи біля під`їзду гуртожитку, що по АДРЕСА_3 , в результаті конфлікту, який виник раптово, на ґрунті особистих неприязних стосунків з мешканцем вказаного гуртожитку ОСОБА_9 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_9 ..

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/928 від 18.09.2018 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно ушкодження у вигляді: перелому внутрішньої стінки лівої орбіти, який відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такий, що небезпечний для життя в момент заподіяння; перелом зовнішньої та нижньої стінок лівої орбіти з попаданням повітря в порожнину орбіти, перелом передньої та зовнішньої стінок лівої верхньо¬щелепної пазухи з потраплянням повітря в м`які тканини обличчя зліва, перелом скроневого виростку лівої виличної кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; перелом спинки та крил носу зі зміщенням уламків, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просила змінити вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі та ізоляції від суспільства.

В обґрунтування доводів апеляції зазначала, що суд при розгляді справи визначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання, при цьому не врахувавши міцні соціальні зв`язки обвинуваченого (наявність шлюбних відносин та наявність малолітньої дитини на утриманні, наявність постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, агресивну і провокуючу поведінку на скандали потерпілої ОСОБА_10 (вказані обставини підтверджуються показами цілого ряду свідків та працівника поліції) та перебування в стані алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_9 .. В зв`язку з чим, на думку апелянта, суд мав можливість призначити покарання без позбавлення волі ОСОБА_7 та призначити йому умовне покарання без ізоляції його від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також просив змінити вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2019 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України в частині призначеного покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та ізоляції від суспільства. Вважає, що покарання призначене судом першої інстанції є занадто суворим.

В обґрунтування доводів апеляції обвинувачений ОСОБА_7 також послався на те, що суд при розгляді справи не врахував міцні соціальні зв`язки обвинуваченого (наявність шлюбних відносин та наявність малолітньої дитини на утриманні, наявність постійного місця проживання, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, агресивну і провокуючу поведінку на скандали потерпілої ОСОБА_10 та перебування в стані алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_9 .. В зв`язку з чим, на думку апелянта, суд мав можливість призначити йому покарання без позбавлення волі та призначити йому умовне покарання без ізоляції його від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просив вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України - 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 125 КК України - 6 місяців арешту, із застосуванням положень п.1 ч.1 ст.72 КК України 1 дню арешту відповідає 1 день позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України призначити 6 років 6 місяців позбавлення волі шляхом повного складання призначених покарань та відповідно до ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2018, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі. Дослідити характеризуючі дані на обвинуваченого.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації дій за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст.121 КК України, вважає, що вказаний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Зазначає, що місцевий суд, призначаючи обвинуваченому покарання, в достатній мірі не врахував вимоги ст. 50, 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, ухвалюючи рішення про призначення остаточного покарання ОСОБА_7 у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі суд першої інстанції прийшов до хибного переконання, що такий строк покарання буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів.

Обґрунтовуючи свій висновок про доцільність такого покарання, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, законних джерел доходу для життя не отримує, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий за що судимість у встановленому законом порядку не погашена, це свідчить про його не бажання переосмислити свої протиправні дії та стати на шлях виправлення, а визнання вини можна розцінювати як спосіб уникнути від реальної міри покарання.

При цьому не враховано, що вчинення особою не одного, а кількох злочинів як правило, свідчить про підвищену небезпечність вчиненого і особи винного, тому в переважній більшості випадків при визначенні остаточного покарання за сукупністю доцільно (якщо це можливо) використовувати принцип повного чи часткового складання призначених покарань.

Крім того, вказує прокурор, під час призначення покарання судом не враховано положень, передбачених п.1 ч.1 ст.72 КК України та як наслідок складено різні види під час призначення покарання до відбуття, що є неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що при складанні покарань першої групи менш суворий їх вид попередньо переводиться (перераховується) в більш суворий, виходячи з того співвідношення, яке встановлене для них у ч. 1 ст. 72 КК України, і лише після цього здійснюється їх складання.

Також, встановлені у провадженні обставини, що пом`якшують покарання, мають знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Натомість, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та підвищену суспільну небезпечність.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 .. Просив вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2019 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Зазначає, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначаючи покарання ОСОБА_7 місцевий суд врахував вимоги вказаної норми закону.

Крім того, представник вказав, що в ході розгляду справи не встановлено жодної пом`якшуючої обставини, обвинувачений ОСОБА_7 не розкаявся, не попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_10 та не відшкодував моральну і матеріальну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , натомість просив задовольнити апеляцію прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 із зазначених у ній підстав, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні апеляційні скарги із зазначених у них підстав, але заперечували проти задоволення апеляції прокурора, думки потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також думку представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за ч.2 ст.125 КК України та в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 та за ч.1 ст.121 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка і ніким з учасників судового провадження не оскаржуються.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 та за ч.1 ст.121 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілих, свідків та частково обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За клопотанням прокурора та згодою інших учасників судового провадження колегією суддів було визнано доцільним провести часткове дослідження матеріалів кримінального провадження, зокрема в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 218), не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 216), раніше неодноразово судимий (а.с.214); за місцем проживання характеризується негативно (а.с.220), у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 211, 212).

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та доводів апеляційної скарги самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд при розгляді справи визначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання, при цьому не врахувавши міцні соціальні зв`язки обвинуваченого (наявність шлюбних відносин, наявність малолітньої дитини на утриманні, наявність постійного місця проживання, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, агресивну і провокуючу поведінку на скандали потерпілої ОСОБА_10 та перебування в стані алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, суд мав можливість призначити покарання без позбавлення волі ОСОБА_7 та призначити йому умовне покарання без ізоляції його від суспільства, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевий суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність не відбутого покарання у вигляді громадських робіт строком 180 годин, а тому з урахуванням всіх цих обставин місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі тільки в умовах ізоляції від суспільства і на визначений судом час.

З таким висновком повністю погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_7 , було вчинено два кримінальні правопорушення, крім того, місцевим судом було обґрунтовано не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , одне з вчинених кримінальних правопорушень відноситься до тяжких, наявність негативної характеристики, а тому, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду не вбачає обґрунтованих підстав для пом`якшення покарання.

На думку суду апеляційної інстанції, наявність соціальних зв`язків обвинуваченого (наявність шлюбних відносин, наявність малолітньої дитини на утриманні, наявність постійного місця проживання) сама по собі не стане стримуючим фактором для того, щоб не вчиняти нових кримінальних правопорушень, зважаючи на особу ОСОБА_7 ..

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, оскільки ними не наведено переконливих даних, які б давали підстави для застосування умовного покарання без ізоляції від суспільства.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевий суд вірно визначив, що вид покарання за ці кримінальні правопорушення має бути позбавлення волі, не знайшовши підстав для застосування ст. 75 КК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що з огляду на фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України у Соснівського районного суду м. Черкаси не було.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в частині збільшення міри покарання задоволенню не підлягає, оскільки нею не наведено переконливих даних, які б давали підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 ще більш суворішого покарання ніж те, яке було застосоване місцевим судом.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :