Справа № 154/3093/18 Провадження №11-кп/802/213/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000776 від 29 жовтня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинськ, Волинської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишений до набранням вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В порядку ст.100 КПК України вирішено питання про долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим за ч.2 ст.186 КК України, в період не знятої та не погашеної судимості, 21 жовтня 2018 року близько 15 год. 55 хв. у приміщенні магазину «Єва 1622», що по вулиці Ковельській, 27 у м. Володимир-Волинському, Волинської області, повторно таємно викрав з полиці в торгівельному залі флакон парфумів «Sergio Tacchini Club» ємкістю 100 мл закупівельна вартість яких становить 355 грн. 54 коп. чим завдав ТОВ «РУШ» на вказану суму майнової шкоди.

Крім того, цього ж дня, близько 17 год. 16 хв. ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину «Єва 1629», що по вулиці Луцькій, 13, у м. Володимир-Волинському, Волинської області, повторно таємно викрав з полиці в торгівельному залі флакон парфумів «Cristian Lacroix Bazar» ємкістю 100 мл закупівельна вартість яких становить 483 грн. 82 коп. чим завдав ТОВ «РУШ» на вказану суму майнової шкоди.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність кваліфікації його дій та доведеність винуватості у вчиненні вказаного злочину, подав апеляційну скаргу із змінами, в яких вважає його незаконним через неправильне застосування ст.71 КК України. Вказує, що суд не мав права призначати покарання за сукупністю вироків, оскільки вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року не набрав законної сили у встановленому законом порядку, оскаржений ним в апеляційному порядку, і апеляційним судом за наслідками розгляду поданої ним апеляційної скарги остаточне рішення не прийняте. У зв`язку із цим, просить вирок змінити, визначивши йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці без застосування ст.71 КК України, а вирок Нововолинського міського суду від 12 вересня 2018 року виконувати самостійно.

Прокурором подано письмові заперечення, в яких він вказує про законність та обґрунтованість вироку суду, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу подану обвинуваченим без задоволення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника, які, кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора, який відносно її задоволення заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, про що зроблено обгрунтований висновок судом.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. При цьому з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, а тому апеляційний суд не переглядає вирок суду в цій частині на предмет його законності та обґрунтованості.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 подав зміни до апеляційної скарги, в яких вказує про неправильне застосування судом при призначенні йому покарання ст.71 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Ч.ч.1, 4 ст.71 КК України визначено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Встановлено, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок був оскаржений ОСОБА_8 в апеляційному порядку з мотивів невідповідності призначеного судом покаранню ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 липня 2019 року залишений без змін.

Як убачається із змісту обвинувального акта та встановлено судом, ОСОБА_8 вчинив нові злочини в період іспитового строку після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком від 12 вересня 2018 року.

Окрім того, за наслідками його перегляду апеляційним судом, зазначений вирок залишено без змін, а тому суд, на законних підставах, призначив першому остаточне до відбуття покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково підставною апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що призначене йому остаточне покарання за сукупністю вироків не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через його суворість.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду, призначаючи обвинуваченому остаточне до відбуття покарання, суд першої інстанції не з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним нового злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, який, будучи особою молодого віку хворіє, ріс та виховувався у неповній сім`ї, є напівсиротою та єдиним годувальником матері.

При цьому, апеляційний суд враховує активне сприяння обвинуваченим у розкритті вчиненого ним злочину, а також повне та добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків та відносить їх до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд апеляційної інстанції вважає можливим частково задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу, шляхом зменшення призначеного ОСОБА_8 судом першої інстанції виду остаточного до відбуття покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України та вважає, що такий його розмір відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Зменшити призначене ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: