Справа № 344/4446/18
Провадження № 1-кп/344/247/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, згідно з ст. 89 КК України не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 09.12.2017 року близько 20 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_10 , під час якого на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, виражаючись у сторону ОСОБА_6 нецензурною лайкою, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_6 та один удар ногою у ділянку живота, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця в виличній ділянці зліва, які згідно з висновком експерта № 845 від 11.12.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що заява потерпілої ОСОБА_6 про те, що він спричинив їй тілесні ушкодження є наклепом з метою виселення його з квартири АДРЕСА_2 , яка належить його батьку. А він в свою чергу є основним квартиронаймачем. Спір з приводу даної квартири є на розгляді в Івано-Франківському міському суді. Конфлікт з цього приводу триває з 2004 року. В 2006 році він з ОСОБА_6 розлучились. Також пояснив, що в грудні 2017 року ввечері він, перебуваючи у зазначеній квартирі, прикурив сигарету та вийшов на балкон, на що обурилась старша донька ОСОБА_10 . Він випадково зачепив мотузку з білизною. ОСОБА_6 прийшла і почала його бити, він в свою чергу вийшов з балкону, пішов до своєї кімнати і зачинився в ній. Зранку він побачив, що колишня дружина пошкодила двері до його кімнати на висоті близько 65см. Хто спричинив їй тілесні ушкодження він не знає. Припускає, що остання сама могла собі їх спричинити. На момент конфлікту в квартирі перебували старша донька з чоловіком ОСОБА_11 та молодша донька. Не заперечив факт притягнення його двічі до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а також до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, які суд вважає належними і допустимими.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що з обвинуваченим ОСОБА_8 вони розлучені. 09.12.2017 року вона перебувала у своїй кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 з доньками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Старша донька ОСОБА_13 вийшла на кухню, де був колишній чоловік і зробила йому зауваження, оскільки було чути дим від сигарет. ОСОБА_8 відповів, що житло його і що хоче то робить. Після чого ОСОБА_13 повернулась до кімнати. Згодом на балконі відбувся грохіт, ОСОБА_8 обривав мотузки з одягом, на що вона вийшла і зробила йому зауваження, а останній у відповідь почав на неї кричати та ображати, після чого вийшов з балкону, став у дверях своєї кімнати і тримався за них. Він вдарив її кулаком правої руки в обличчя з ліва, після чого правою ногою вдарив її в живіт, при цьому нецензурно висловлюючись, вона ж почала плакати. Старша донька викликала поліцію, вона була очевидцем даної події. Молодша донька ОСОБА_14 під час конфлікту була в кімнаті і плакала, а третя донька в цей час перебувала у подруги в гостях. Коли приїхали працівники поліції, вони говорили з ОСОБА_8 через зачинені двері до його кімнати, він їх не відчинив. Двері до його кімнати вона не пошкоджувала. Через день вона звернулась за медичною допомогою, експерти її оглянули. Також пояснила, що причина конфлікту житлове питання. Цивільний позов підтримала, просила такий задовольнити, а обвинуваченого суворо покарати.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її батьком, який позбавлений батьківських прав і з яким вона перебуває в неприязних відносинах. 09.12.2017 року близько 20год. вона перебувала у своїй кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 , з матір`ю ОСОБА_6 та молодшою сестрою ОСОБА_14 . Вона почула запах сигарет, вийшла на кухню і зробила зауваження ОСОБА_8 , який відреагував нецензурною лексикою, після чого вона повернулась до кімнати. Згодом вони почули шум на балконі, батько рвав шнурки і топтав одяг. Матір вийшла збирати одяг, а ОСОБА_8 чекав її біля дверей в кімнату. Коли мама поверталась, батько вдарив останню в обличчя і копнув ногою в живіт. Мама плакала. Вона викликала працівників поліції, а ОСОБА_8 закрився в кімнаті. Молодша сестра була в іншій кімнаті. В цей день в квартирі також був її чоловік, однак під час конфлікту його не було. Також пояснила, що конфлікти тривають давно. ОСОБА_8 раніше і до неї застосовував насильство.

Будучи допитаним свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є працівником поліції, який в середині грудня 2017 року близько 19год. 30хв. виїжджав на виклик разом з ОСОБА_15 . На місці події, що по вул. Тролейбусна в м. Івано-Франківськ, його зустріла заявниця потерпіла ОСОБА_6 та її повнолітня донька. Вони повідомили, що ОСОБА_8 поводить себе агресивно і наносить тілесні ушкодження. Останній був зачинений в кімнаті, на контакт не йшов. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілій ОСОБА_6 не було видно. Зовнішній стан кімнати вказував на те, що там дійсно могла відбуватись якась бійка. Він роз`яснив потерпілій право звернутися до лікарні для більш детального огляду, після чого звернутися до дільничого. На місці в ОСОБА_6 відібрано заяву та пояснення.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.12.2017 року (а.п.178) ОСОБА_6 повідомила про нанесення 09.12.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 , колишнім чоловіком ОСОБА_8 їй тілесних ушкоджень, а саме удару в обличчя та в живіт.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 845 від 11.12.2017 року (а.п.180), яка проведена на підставі постанови слідчого від 11.12.2017 року (а.п.179) у ОСОБА_6 виявлено синець в виличній ділянці зліва, який утворився від дії тупого предмета, може відповідати терміну, вказаному в постанові, і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В той же час суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вважає їх такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, та які повністю спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також зазначеним вище висновком судово-медичної експертизи.

Також з урахуванням ст. 85 КПК України суд вважає неналежними показання свідка ОСОБА_16 , оскільки такі не підтверджують існування чи відсутність обставин конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , який мав місце 09.12.2017 року близько 20 год. в квартирі АДРЕСА_2 . Так, ОСОБА_16 суду пояснила, що свідком зазначеної вище події вона не була, присутньою під час даного конфлікту - не була. Остання фактично підтвердила існування тривалих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою, які виникли внаслідок житлового спору. При цьому суд враховує, що вона перебуває у родинних відносинах з обвинуваченим є його матір`ю, а відтак зацікавлена в результатах судового розгляду.

Як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження не здобуто доказів, які б підтвердили позицію сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , а сама собі їх спричинила.

Судом також поза розумним сумнівом встановлено, що на протязі тривалого часу ОСОБА_8 перебуває у неприязних відносинах із своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , у зв`язку із чим у них неодноразово виникали конфлікти по місцю їх спільного проживання, а саме в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 . Причиною ж конфліктів є триваючий по даний час між ними житловий спір, про що свідчать відповідні рішення суду, копії яких наявні в матеріалах кримінального провадження.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства насильства в сім`ї, чого останній під час судового розгляду не заперечив.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; те, що він не працює; розлучений; щодо неповнолітніх дітей позбавлений батьківських прав; на обліку в лікаря нарколога не перебуває; з 1992 року перебуває на обліку в лікаря-психіатра, однак відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 82/2018 від 21.03.2018 року ОСОБА_8 на період інкримінованого злочину перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; згідно з ст. 89 КК України не судимий.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

З досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, потерпілої та її представника, а також сторони захисту, суд вважає, що ОСОБА_8 слід призначити основне покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Крім цього, відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 5000грн. слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_6 зазнала життєвих незручностей, переживань та фізичного болю.

Однак розмір моральної шкоди, який вона просить стягнути з обвинуваченого, є суттєво завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому в цій частині позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1500грн. моральної шкоди.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 , - 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В решті позовних вимог відмовити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1