15.08.2019 Справа №150/416/17
Провадження по справі №1-кс/150/132/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року с. Мазурівка

Слідчий суддя Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по справі №150/416/17 ( провадження по справі №1-кс/150/132/19 ) за скаргою ОСОБА_4 на постанову від 05.06.2019 старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 17.03.2017,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Чернівецького районного суду ОСОБА_3 перебуває справа №150/416/17 за скаргою ОСОБА_4 на постанову від 05.06.2019 старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 17.03.2017.
Головуючим в справі суддею було подано заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що скарга ОСОБА_4 стосується закриття провадження, яке розпочато за його заявою про вчинення злочину посадовими та службовими особами Чернівецького районного суду, суддею якого ОСОБА_3 являється.
Також доводи ОСОБА_4 щодо факту використання завідомо підробленого документа посадовими та службовими особами суду стосуються цивільної справи №150/544/14-ц (провадження по справі №4-с/150/3/14) за скаргою ОСОБА_4 на незаконні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_6 , заінтересована особа Державна казначейська служба України про відкриття виконавчих проваджень від 16.05.2014 та неправомірну вимогу та протиправну бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_7 , яка перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 .
Зазначені вище обставини у відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КПК України виключають участь слідчого судді ОСОБА_3 у розгляді даної скарги.
Слідчий суддя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заяву про самовідвід підтримує та просить її задоволити за обставин, викладених в заяві.
Прокурор ОСОБА_8 теж в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви про самовідвід судді без його участі, проти задоволення вказаної заяви не заперечив.
Судом двічі відкладався розгляд заяви слідчого судді про самовідвід з метою належного повідомлення ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду вказаної заяви. Втім, судові повістки, що направлялися судом адресату ОСОБА_4 за адресою, зазначеною останнім в своїх скаргах повертаються до суду без вручення адресату з зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання».
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних письмових доказів.
Дослідивши матеріали справи за заявою про самовідвід головуючого у справі судді, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Слідчим суддею встановлено, що 29.09.2017 скаржником ОСОБА_4 , було подано начальнику Чернівецького відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури заяву про вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України посадовими та службовими особами Чернівецького районного суду Вінницької області, суддею якого ОСОБА_3 являється.
Окрім того, доводи ОСОБА_4 щодо факту використання завідомо підробленого документа посадовими та службовими особами суду стосуються цивільної справи №150/544/14-ц (провадження по справі №4-с/150/3/14) за скаргою ОСОБА_4 на незаконні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_6 , заінтересована особа Державна казначейська служба України про відкриття виконавчих проваджень від 16.05.2014 та неправомірну вимогу та протиправну бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_7 , яка перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 .
Так, у пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії" (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: "всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції".
Окрім того, у рішеннях у справі "Посохов проти Росії" (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі "Федотова проти Росії" (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.
Отже, з огляду на наведене, можна стверджувати, що "судом, встановленим законом" (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Із зазначеного вище, належить зробити висновок, що самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
Отож, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по справі №150/416/17 (провадження по справі №1-кс/150/124/19) за скаргою ОСОБА_4 на постанову від 05.06.2019 старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 17.03.2017 є вмотивованою, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Керуючись ст.ст. 34,75, 80, 81, 82 КПК, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по справі №150/416/17 (провадження по справі №1-кс/150/124/18) за скаргою ОСОБА_4 на постанову від 05.06.2019 старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 17.03.2017 - задоволити.
Справу №150/416/17 (провадження по справі №1-кс/150/124/19) за скаргою ОСОБА_4 на постанову від 05.06.2019 старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 17.03.2017 - передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9