КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біла Церква, Київської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,
обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 309 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу на 29 днів, тобто по 16 серпня 2019 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 309 КК України продовжено строк дїї запобіжного заходу на 29 днів, тобто по 16 серпня 2019 року включно.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким обрати йому міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки він не мав можливості відстоювати свої інтереси в суді, так як в судовому засіданні участі не приймав, а від відеоконференцзв`язку відмовився тому, що мав на це право.
Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції порушив принцип змагальності, не об`єктивно та не всебічно розглянув клопотання прокурора, в результаті чого повністю сприяв вирішенню даного клопотання в інтересах прокуратури.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши надані матеріали провадження № 357/2453/17 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції Україн (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно послався на те, що ризики, встановлені ухвалою слідчого судді від 14 лютого 2019 року не зменшилися, про що свідчить процесуальна поведінка останнього, який незважаючи на обізнаність про розгляд щодо нього судом кримінальної справи тривалий час ухилявся від суду та знову обвинувачується у новому злочині, вчиненому в цей час.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_6 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції було порушено принцип змагальності, не об`єктивно та не всебічно розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони є безпідставними.
З виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_6 не було доставлено до суду в судове засідання на 18 липня 2019 року у зв`язку з проведенням виборів до Верховної Ради України, а тому, з метою забезпечення вирішення питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції було призначено судове засідання на 19 липня 2019 року в режимі відеоконференцзвязку. Однак, участь обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку забезпечена не була, оскільки останній відмовився виходити з камери під приводом заперечення проведення судового засідання в режимі відеоконференцзвязку.
З урахуванням тієї обставини, що судовий розгляд кримінального провадження в межах продовженого ухвалою суду від 21.05.2019 року строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 19.07.2019 року не може бути закінчений у зв`язку з необхідністю дослідження доказів у справі, суд обгрунтовано визнав за можливе вирішити питання доцільності продовження останньому строку запобіжного заходу без його участі, оскільки під час вирішення цього питання, обвинувачений ОСОБА_6 був забезпечений захисником ОСОБА_8 , яка здійснювала його захист в судовому засіданні.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції були виконані всі вимоги закону, повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено розглянуто клопотання прокурора та цілком додержано принцип змагальності сторін, яким обвинувачений ОСОБА_6 за власним бажанням не скористався.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч 3 ст. 309 КК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, якою ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 309 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу на 29 днів, тобто по 16 серпня 2019 року включно без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3