Справа № 461/7435/19
Провадження № 1-кс/461/8589/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.09.2019 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0002236 від 23.06.2018 року, мотивуючи подану скаргу, покликається на те, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не було надано належної оцінки обставинам справи, внаслідок чого позбавлено скаржника права на належний захист від кримінального правопорушення та порушено його законні права, як учасника кримінального провадження, адже кримінальним правопорушенням йому було завдано значної шкоди.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, хоча був належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
За змістом ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що 23.09.2019 року слідчий Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , вказавши на відсутність об`єктивних підстав вважати, що кримінальним правопорушення ОСОБА_3 була спричинена моральна, фізична та майнова шкода, винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002236 від 23.06.2018 року.

Разом із тим, вважаю, що такі висновки слідчого є передчасними та суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності та завданням кримінального провадження щодо захисту особи від кримінальних правопорушень, тощо.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Проте, слідчий у своїй постанові не навела очевидних та достатніх підстав, як того вимагають положення ч. 5 ст. 110 КПК України, які б давали їй право вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоди.

Не встановлено також підстав вважати, що слідчим вживались заходи щодо з`ясування наявності чи відсутності заподіяння ОСОБА_3 шкоди.

Як видно з матеріалів скарги, ухвалами слідчих суддів від 15.08.2019 року та 12.09.2019 року вже було скасовано попередні постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання скаржника. Однак, при винесенні постанови від 23.09.2019 року слідчим не було враховано вказаних судових рішень.

Таким чином, приходжу до переконання, що слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, оскільки при винесенні постанови не в повній мірі перевірено обставин, які можуть свідчити про заподіяння скаржнику шкоди.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, слідчий суддя вважає можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності матеріалів кримінального провадження на підставі наданих скаржником доказів. Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, а слідчим не подано жодного доказу на спростування вищенаведених тверджень ОСОБА_3 , відтак вважаю, оскаржувану постанову передчасною, і тому така підлягає скасуванню.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про передачу кримінального провадження іншому слідчому, слідчий суддя зазначає, що така вимога в межах розгляду даної скарги до задоволення не підлягає, оскільки переліком ст. 303 КПК України не визначена, а вирішується в порядку параграфом 6 глави 3 КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 (слідчого уповноваженого на проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002236) про відмову у визнанні потерпілим від 23.09.2019 року.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5