Справа № 635/4839/19
Провадження № 1-в/635/502/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який утримується у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.10.1996 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.1 ст. 81 КК України до виправних робіт строком на 1 рік з утриманням заробітку в розмірі 15%;
- 13.08.1998 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.140, ч.1 ст. 89, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в силу ст.46-1 КК України від призначеного покарання звільнений з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та виплату штрафу в розмірі 680 грн.;
- 22.07.2009 Лебединським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком 240 годин;
- 17.23.2011 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 70, ст. 75 КК України до З років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.11.2015 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 10.05.2016 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
з а с у д ж е н и й : 06 вересня 2016 року Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений 06.09.2019 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 07.10.2016.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.03.2017 зараховано засудженому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 20.06.2016 по 07.10.2016, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 19.07.2016.
Кінець строку відбування покарання 02.12.2019.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.
Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.07.2016.
Під час тримання в Сумській установі виконання покарань (№25) і в Установі виконання покарань № 27 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 08 січня 2016 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи один раз.
Працевлаштований до промислової зони установи, а саме на дільницю механічної обробки, до праці ставиться посередньо.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.
Відповідно до ст. 123 КВК України засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо.
Відповідно до ст. ст. по, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки з рідними втрачені, інколи отримує посилки.
Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 26.07.2017, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України було розглянуто28.02.2018, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України було розглянуто 10.10.2018, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не довела свого виправлення.
За вироком суду мав судові витрати на суму 675,18 грн., до відшкодування ставиться байдуже.
Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2014 засуджений ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 9 місяців 28 днів, проте знову був засуджений 11.11.2015 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 10.05.2016 Лебединським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Отже, можна зробити висновок, що після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив та знову вчиняв злочини, за що був засуджений до позбавлення волі.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того, згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 31.07.2019, за вироком суду у засудженого зазначений виконавчий лист на суму 939,06 грн., станом на 31.07.2019 достроково утримано 263,88 грн., залишок заборгованості складає 675,18 грн.
За час відбуття покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», з 08.11.2016, має лише одне заохочення від 27.04.2018.
Згідно характеристики на засудженого, складеної 05.08.2019, адміністрація установи зробила висновок, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання недоцільно.
Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Лебединського районного суду Сумської області від 06 вересня 2016 року, та відносно засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.
З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1