Справа № 638/9241/19
Провадження № 1-кс/638/3383/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Дзержинський райсуд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкова клопотання начальника відділення СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Х/О капітана поліції ОСОБА_4 "Про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою" у відношенні :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в. Харкові, українця, громадянина України, інваліда 2 групи з дитинства, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
19.07.2019 до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшло клопотання начальника відділення СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Х/О ОСОБА_4 , "Про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою" у відношенні ОСОБА_6 .
В обґрунтуванні свого клопотання слічий посилається на те, що 09 квітня 2019 року приблизно о 23.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на перехресті вулиці Сумської та вулиці Динамівської в м. Харкові прослідував за ОСОБА_7 , яка йшла по вул. Динамівській в напрямку вул. Новгородської у м. Харкові та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, знаходячись біля паркану по вул. Динамівській в м. Харкові , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які б могли йому перешкодити, схопив ззаду потерпілу ОСОБА_7 , обома руками за плечі та почав тягнути у напрямку лісу, який розташований вздовж вулиці Динамівській в м. Харкові, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, так як, потерпілій ОСОБА_7 , вдалось подолати фізичний вплив ОСОБА_6 , оказавши супротив останньому, в результаті чого потерпіла вирвалась з захвату ОСОБА_6 , та побігла далі у напрямку вул. Новгородської в м. Харкові. ОСОБА_6 , почав переслідувати потерпілу до тих пір доки остання не зникла з поля його зору.

Крім того, 25 травня 2019 року, приблизно о 21:25 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в районі велодоріжки за адресою: м. Харків, Белгородське шосе, 1, прослідував за ОСОБА_8 , яка здійснювала пробіжку на велодоріжці біля зупинки громадського транспорту за адресою: м. Харків, Белгородське шосе, 1, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, схопив ззаду потерпілу ОСОБА_8 , обома руками за тулуб та поніс останню у напрямку лісу. Під час чого, намагаючись чинити супротив, остання схопилась лівою рукою за гілку кущів, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на долонній поверхні лівої кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_6 , впавши на землю, почав закривати правою рукою рот потерпілої, при цьому висловлював погрози, які потерпіла сприймала як намір до сексуального насильства зі сторони ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , вчини всі дії, направлені на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, однак по не залежних від волі ОСОБА_6 , причинам не зміг довести свій злочинний умисел до кінця так як, потерпіла ОСОБА_8 , вдарила ОСОБА_6 , ключем від автомобілю, вирвалась з захвату останнього та побігла по проїзджій частині Білгородського шосе у напрямку окружної дороги в м. Харкові.

Зазначені умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч.2 КК України, тобто : закінчений замах на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи ( сексуальне насильство), а за епізодом зазначених дій щодо потерпілої ОСОБА_8 - за ознакою вчинення повторно.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали доводи клопотання, просив задовольнити, пояснив, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків перелічених в ст. 177 КПК України, які доведені прокурором в обґрунтування клопотання. Жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України окрім як тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 , свою провину визнав частково, зазначивши, що дійсно хватав за тулуб потерпілих, однак дій сексуального характера не вчиняв, щиро розкаявся та просив не обирати стосовно нього запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі та триманням під вартою. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задовлення зазначеного клопотання, просив суд обрати запобіжний захів у вигляді домашнього арешту, враховуючи час необхідний підозрюваному ОСОБА_6 для проходження амбулаторного лікування в лікарняному закладі.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

У провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Х/О перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002197 від 07.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України складено та вручено підозрюваному 12.07.2019 в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України.

19.07.2019 о 13:44 годин копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надана підозрюваному ОСОБА_6 .
Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук та Йонкало проти України" від 21.04.2011 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» ).
Виходячи з наявних в матеріалах клопотання даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України, яка підтверджується показаннями потерпілих, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколами проведених слідчих експериментів за участю потерпілих, протоколами пред"явлення потерпілим ОСОБА_6 для впізнання, висновком судово - медичної експертизи.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінального провадження іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення- злочину, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення та наявності підозри, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.
ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України, за яке передбачене покарання від трьох до семи років позбавлення волі, однак останній раніше не судимий, визнаний інвалідом другої групи з дитинства, крім того, слідчим не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінованими кримінальними правопорушеннями, особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, майновий стан та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказане стверджується, зокрема і тим, що кримінальне правопорушення вчинено повторно.
Разом з тим, такі ризики щодо ОСОБА_6 , як можливість ухилятися від слідства, можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінального провадження іншим чином слідчим суддею не встановлено.
В судовому засіданні, з точки зору суду, прокурором та слідчим не доведено тих обставин, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України з урахуванням обставин, викладених вище.
Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , є інвалідом 2 групи з дитинства иа згідно довідки з КНП «Міського психоневрологічного диспансеру № 3» останній спостерігається з діагнозом: Шизофренія, параноїдальна форма, та має постійне місце проживання та реєстрації у м. Харкові, а саме за адресою : АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням наведеного, доведеності прокурором обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт відносно ОСОБА_6 , буде достатнім.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділення СВ Шевченківського ВП ГУНП в Х/О капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2 - 153 ч. 1, 15 ч. 2 - 153 ч. 2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, тобто до 12.09.2019.
Покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:
- заборонити у період часу з 16.00 годин по 08.00 годин ранку залишати місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Ухвалу направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного через Шевченківського ВП ГУНП в Х/О.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_9 , в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1