Справа № 0614/3005/2012
Провадження №11/801/10/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляцією прокурора на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 17.04.2019, якою апеляцію прокурора на вирок цього ж суду від 04.09.2014 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , засуджених за ч. 3 ст. 149 КК України, визнано такою, що не підлягає розгляду, оскільки прокурор не виконав вимоги постанови Малинського районного суду Житомирської області від 29.03.2019, якою прокурора зобов`язано надати свою апеляцію на вирок суду в перекладі на мову урду.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та визнати апеляцію прокурора на вирок суду від 04.09.2014 такою, що підлягає розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляція прокурора на вирок суду вже була предметом як апеляційного так і касаційного перегляду.

Також звертає увагу, що нормами КПК України 1960 року не передбачено процедуру залучення прокурором перекладача на стадії апеляційного розгляду, а тому вважає, що перекладач має призначатись саме під час судових засідань.

Окрім того, прокурор, посилаючись на принцип диспозитивності, закріплений ст.16-1 КПК України 1960 року є однією з сторін кримінального провадження та користується рівними з підсудним та його адвокатом правами, згідно ст.261 КПК України 1960 року. Вирок суду оскаржено також захисником підсудного ОСОБА_9 та засудженим ОСОБА_10 , однак постановою Малинського районного суду від 29.03.2019 зобов`язано лише прокурора перекласти свою апеляційну скаргу на мову урду, що порушує принцип диспозитивності.

Халід ОСОБА_11 є громадянином України, а однією із підстав набуття громадянства є володіння українською мовою, або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування тому не можна стверджувати, що підсудний нею не володіє.

Крім того, в ході апеляційного розгляду буде забезпечена участь перекладача, а тому переклад ще й апеляційної скарги є недоцільним, лише затягне розгляд справи та порушить ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на розгляд справи упродовж розумних строків.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, адвоката ОСОБА_7 яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, підсудного ОСОБА_12 , який погодився з думкою свого захисника, перевіривши та обговоривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Засуджений вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року ОСОБА_6 є уродженцем Республіки Пакистан та в достатній мірі не володіє українською мовою, якою проводилось судочинство, що як доведений факт встановлено ще досудовим слідством.

В зв`язку з цим, обвинувальний акт вручався обвинуваченому в перекладі на його рідну мову, а розгляд кримінальної справи відбувався за участю перекладача та вирок також вручався в перекладі на мову урду.

За таких обставин мотиви апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_12 в достатній мірі володіє українською мовою, оскільки є громадянином України, спростовується рішеннями самого прокурора щодо необхідності вручення обвинувального акту в перекладі на рідну мову обвинуваченого та залучення йому перекладача саме на його рідну мову, а не будь-яку іншу, якою підсудній, можливо, володіє краще, ніж українською.

Відповідно до вимог ст.19 КПК України 1960 року особам, що беруть участь у справі і не володіють мовою, якою провадиться судочинство, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною мовою і користуватися послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчі і судові документи, відповідно до встановленого цим Кодексом порядку, вручаються обвинуваченому в перекладі на його рідну мову або іншу мову, якою він володіє.

Незважаючи на ці обставини старший прокурор прокуратури Малинського району Житомирської області ОСОБА_13 , подав апеляційну скаргу на вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2014 року щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.149 КК України для вручення ОСОБА_6 без перекладу на мову урду.

При цьому, сторона обвинувачення не взяла до уваги, що однією з підстав скасування попереднього вироку у даній справі була відсутність перекладу апеляцій прокурора та представника потерпілих на мову урду, що є порушенням права на захист підсудного ОСОБА_6 , згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 12.09.2012 (т.4 а.с.222).

Окрім того, розгляд Апеляційним судом Житомирської області апеляції прокурора на українській мові не свідчить про виконання вимог кримінального процесуального закону України стороною обвинувачення та не є підставою для обмеження права ОСОБА_6 на захист в подальшому, враховуючи, що вирок Апеляційного суду Житомирської області, постановлений за цією апеляцією прокурора скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11.10.2017, який переглядав вирок апеляційної інстанції в межах апеляційних скарг, поданих стороною захисту та не розглядав необхідність перекладу окремих процесуальних документів на іншу мову.

Суд не погоджується з твердженням прокурора, що в ході апеляційного розгляду підсудному буде забезпечена участь перекладача, а тому переклад ще й апеляційної скарги є «недоцільним» та порушує строки розгляду справи, оскільки отримання процесуальних документів у справі на рідній мові є окремим правом підсудного, передбаченим ч.2 ст. 19 КПК України 1960 року поряд з правом і на перекладача, а тому жодна доцільність, чи строки розгляду справи не можуть виправдати порушення прав підсудного.

Однак, апеляційна скарга прокурора не є судовим документом, що покладає обов`язок його перекладу на суд.

Більше того, здійснення судом перекладу апеляції прокурора є порушенням вимог статтей 351-354 КПК України 1960 року, якими визначено вичерпний перелік дій суду першої інстанції у випадку надходження апеляційної скарги.

Саме у відповідності із зазначеними нормами закону місцевий суд прийняв вірне рішення, надавши прокурору час на переклад його апеляції на мову урду.

Згідно ст.16-1 КПК 1960 року розгляд справи у судах відбувається на засадах змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Дії ж суду першої інстанції спрямовані на переклад апеляції прокурора сторони обвинувачення, з метою забезпечення прокурором дотримання ним же вимог ст.19 КПК України, є порушенням цих засад.

Твердження прокурора про те, що вирок суду також оскаржено захисником засудженого та одним із засуджених, однак постановою Малинського районного суду від 29.03.2019 зобов`язано перекласти на мову урду лише апеляцію прокурора чим порушено рівність прав сторін, закріплену статтею 261 КПК України 1960 року, є необґрунтованими.

По-перше, в апеляціях, поданих захисником ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та засудженим ОСОБА_8 не порушується питання про погіршення становища ОСОБА_6 , а тому не порушують його права на захист.

По-друге, постановою про попередній розгляд Вінницького апеляційного суду від 28.02.2019 кримінальну справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. 352 КПК України (в ред. 1960 року) за усіма апеляціями.

Як убачається з постанови Малинського районного суду Житомирської області від 17.04.2019, якою апеляцію прокурора на вирок суду від 04.09.2014 визнано такою, що не підлягає розгляду, апеляції адвоката та обвинуваченого не досліджувались на предмет відповідності вимогам ст. 350 КПК України (в ред. 1960 року) та ще не призначались до розгляду у Вінницькому апеляційному суді.

Згідно вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а тому не дотримання прав підсудного є порушенням права на справедливий суд, що суперечить положенням статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Керуючись ст.8 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.ст.19, 362, 366 КПК 1960 року, п.п.11, 15 розділу XI «Перехідні положення КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 17.04.2019, якою апеляцію прокурора на вирок суду від 04.09.2014 визнано такою, що не підлягає розгляду - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3