Справа № 304/1308/19
Провадження № 1-кп/304/212/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 08 травня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гида Тазовського району Тюменської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, водія служби таксі, одруженого (має на утриманні неповнолітню дитину), росіянина, громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Жашків Черкаської області, мешканця АДРЕСА_2 , з повною професійно-технічною освітою, водія служби таксі, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Народної Республіки Бангладеш, мешканця АДРЕСА_3 , непрацюючого, неодруженого, громадянина Народної Республіки Бангладеш, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав суду клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 строку застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що 08 травня 2019 року слідчим відділенням Перечинського ВП розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000199 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 інкримінованого їм кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом начальника ВБЗПТЛ ГУ НП в Закарпатській області, протоколами оглядів місця події від 08 травня 2019 року, протоколами допиту свідків, протоколом впізнання від 08 травня 2019 року. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. У свою чергу органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, що підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що обвинувачені можуть ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлюють неминучість покарання, а також у зв`язку з цим незаконно впливати на співучасників вчинення злочину та невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка супроводжувала групу автомобілів, які доставляли нелегальних мігрантів на територію Закарпатської області шляхом їх підкупу або залякування, або ж вчинити інші кримінальні правопорушення. Прокурор вважає, що існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, а зокрема тим, що ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_4 офіційно ніде не працюють, проживають за межами Закарпатської області, неодноразово здійснював перевезення нелегальних мігрантів як на територію Закарпатської області, так і в інші області України, та є добре знайомим зі співучасниками вчинення злочину, що може в подальшому негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження. З врахуванням наведеного у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 будуть переховуватися від суду, незаконно впливати на співучасників у цьому ж кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 2 ст.177 КПК України. На підставі наведеного просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту підтримав повністю.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судовому засіданні проти клопотань прокурора заперечили, пояснивши, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у повній мірі здатні і більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання. Обвинувачені, у свою чергу, підтримали позицію своїх захисників.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та необхідні для їх розгляду матеріали справи, приходить до такого висновку.

Статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалами слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 та 11 травня 2019 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави достатньої для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 38 420 грн.

Також встановлено, що у зв`язку з внесенням вказаних розмірів застави відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було звільнено із Закарпатської УВП №9, а відтак відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України вони вважалися такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Разом з цим, ухвалами Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді застави змінено на домашній арешт без застосування електронного засобу контролю з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи, що судове провадження не завершене до спливу строку запобіжних заходів у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, а ризики, які були підставою для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 саме таких запобіжних заходів продовжують існувати, зокрема можливість переховування від суду та незаконного впливу на співучасників вчинення злочину та невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка супроводжувала групу автомобілів, які доставляли нелегальних мігрантів на територію Закарпатської області, у зв`язку з чим відсутні й підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно обвинувачених строку застосування домашнього арешту.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 23 грудня 2019 року такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23 години 00 хвилин вечора по 06 годину 00 хвилин ранку;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати до суду на першу вимогу.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 23 грудня 2019 року такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 23 години 00 хвилин вечора по 06 годину 00 хвилин ранку;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати до суду на першу вимогу.

Дата закінчення дії ухвали 23 грудня 2019 року.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 направити для виконання до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, а відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до Києво-Святошинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий: ОСОБА_1