Провадження № 1-кп/161/1185/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002847, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури Волинської області 18.11.2019 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з неповною середньою освітою, неодруженого, студента 1 курсу Локачинської філії Оваднівського професійного ліцею, не працюючого, не судимого;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 02.08.2019 о 12.40 год., перебуваючи на території прилеглій до продуктового магазину «7/23», за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав велосипед марки «ORBIS» моделі «TOPGUN 260», чорного та зеленого кольорів, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №537 від 12.09.2019 - 2635,97 грн, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємно викрав чуже майно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 (в присутності законного представника) свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю. Суду дав показання, що 02.08.2019 о 12.40 год., перебував на території прилеглій до продуктового магазину «7/23», за адресою: АДРЕСА_2 , де викрав велосипед. Вартості викраденого велосипеда не заперечує. У вчиненому щиро розкаявся, збитки потерпілій повністю відшкодовані. Просив його не карати та передати під нагляд батька.

Крім повного визнання винуватості самим обвинуваченим, його винність у таємному викраденні чужого майна, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Письмовою заявою потерпілої ОСОБА_7 стверджується факт повного відшкодування завданої шкоди та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого. Щодо покарання просить його не карати.

З протоколу огляду місця події від 02.08.2019 вбачається, що було оглянуто викрадений велосипед марки «ORBIS» моделі «TOPGUN 260», чорного та зеленого кольорів, який 02.08.2019 вилучений поблизу продуктового магазину «7/23», за адресою: АДРЕСА_2 в гр. ОСОБА_4 .

Вилучений велосипед оглянуто, згідно протоколу огляду від 03.08.2019 та постановою слідчого від цього ж числа визнано речовим доказом у даному провадженні та передано на відповідальне зберігання законному володільцеві - ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта №537 від 12.09.2019 ринкова вартість велосипеда марки «ORBIS» моделі «TOPGUN 260» на момент вчинення злочину, тобто станом на 02.08.2019, могла складати 2635,97 грн.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 16.10.2019 вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 , серед пред`явлених до впізнання інших осіб, вказала на особу під №2 ОСОБА_4 як на такого, який причетний до вчинення злочину відносно неї, опізнавши його за загальними рисами обличчя.

З висновку судово-психіатричної експертизи №182 від 24.10.2019 вбачається, що на час інкримінованих йому протиправних дій неповнолітній ОСОБА_4 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) з вираженими поведінковими розладами. 02.08.2019 за психічним станом ОСОБА_4 не був здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Неповнолітній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З довідки «ВОПЛ» вбачається, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому психіатричному відділенні №6 з 02.08.2019 по дату видачі довідки (21.08.2019) з діагнозом: «Легка розумова відсталість з поведінковими розладами по збудливому типу (F-70.1)».

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що сім`я у них багатодітна. ОСОБА_4 не схильний до вчинення правопорушень, такий випадок стався через загострення хвороби. На сина має виховний вплив, в зв`язку з чим клопотав про передачу останнього під його нагляд, одночасно присив не застосовувати примусових заходів медичного характеру, оскільки вони у відповідні періоди (та за потреби), відразу ж звертаються до лікувального закладу та в добровільному порядку син проходить лікування. Вказане стверджується відповідною медичною документацією, наявною у матеріалах даного провадження.

Таким чином, показання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості неповнолітнього ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, кваліфікуючи його дії за ст.185 ч.1 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання (без визначення його виду та розміру) із застосуванням примусового заходу виховногохарактеру у виді передачі його під нагляд батька, який в судовому засіданні підтвердив та надав відповідну згоду.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька.
При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч. 1 ст.185 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, - залишити за належністю законному володільцеві.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 п.3 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд батьків - ОСОБА_6 , строком на 1 (один) рік, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Речові докази:
-велосипед марки «ORBIS» моделі «TOPGUN 260», чорного та зеленого кольорів, що переданий на відповідальне зберігання потерпілій залишити за належністю законному володільцеві - ОСОБА_7 .

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в доход держави 628 (шістсот двадцять вісім) грн 04 коп. судових витрат у справі за проведення судово-товарознавчої експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1