П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року
м. Київ

справа № 161/8076/16-к

провадження № 51-352 км 17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим і призначено йому покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Волинський апеляційний суд 31 жовтня 2018 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасував, ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_6 призначив покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначив покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
У решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.
Судові рішення стосовно ОСОБА_7 в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 01 квітня 2016 року близько 01.00 разом з ОСОБА_7 на вул. Центральній, 7-а, у с. Радомишль Луцького району Волинської області, таємно викрали з незамкненого автомобіля «VOLKSWAGEN LT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належне ОСОБА_8 майно, спричинивши останньому матеріальних збитків загальну суму 12905,56 грн.

09 квітня 2016 року близько 01.00 ОСОБА_6 з ОСОБА_7 на вул. Червоного Хреста, 12, у с. Баківці Луцького району Волинської області, повторно, незаконно заволоділи належним ОСОБА_9 транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 60 000 грн.

Крім того, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 10 квітня 2016 року близько 01.00 на вул. Жовтневій, 27, у с. Мстишин Луцького району Волинської області, повторно, незаконно заволоділи належним ОСОБА_10 транспортним засобом «Ауді - 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , спричинивши останньому майнової шкоди на загальну суму 40 500 грн, а також таємно викрали з указаного автомобіля належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 11 563 грн.

Також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 10 квітня 2016 року близько 03.00 на вул. Садовій, 4, у с. Голишів Луцького району Волинської області, повторно, таємно викрали з незамкненого автомобіля «ЗАЗ DAEWOOLANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , належне ОСОБА_11 майно, спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 535,33 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим стосовно нього рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить його змінити, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги всіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що він щиро розкаявся і став на шлях виправлення, має на утриманні вагітну дружину, яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства та потребує стороннього догляду. Вказує на те, що апеляційний суд належним чином не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив залишити без зміни ухвалений стосовно ОСОБА_6 вирок апеляційного суду.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України в касаційній скарзі засудженим не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 69 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, добровільного відшкодування потерпілим завданої шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також дані про особу засудженого, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, тобто дотримався вимог статей 65 67 КК України.

Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвалений вирок відповідає вимогам статей 370, 420 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3