Провадження № 1-кп/522/930/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003992 від 04.06.2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.06.2016 року Приморським районним судом м. Одеси ст. 191 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій незалежно від форм власності;

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003992 від 04.06.2016 року, відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання прокурора, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого прокурором клопотання та наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Статтею 183КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, рішенням ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; «Бегчіев проти Молдови» - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Ідалов проти Росії», «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

Також судом встановлено, що стороною обвинувачення належним чином на даний час не доведено наявності таких ризиків, передбачених чинним законодавством, якій обумовлювали застосування виняткового та самого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 181 КПК України, строком на 2 місяці.

Згідно до ст.181КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на зазначенні обґрунтування, клопотання захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого відсутня, тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 205, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 юриста 1 класу ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 21:00 год. по 10:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці.

Покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) не залишати місце проживання з 21:00 год. по 10:00 год., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати до суду за першою вимогою в розумні строки.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту фактичного затримання обвинуваченого, тобто з 10.07.2019 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 08.09.2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

11.07.2019