Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/406/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про зарахування в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення, а саме з 27 вересня 2016 року по 20 лютого 2019 року, тобто з моменту взяття під варту до моменту етапування в ВК № 6, відповідно до положень Закону України № 3413 від 26 листопада 2015 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вироком Новопсковськго районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року вже був зарахований строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, а саме з 27 вересня 2016 року по 01 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 17 листопада 2017 року по 03 травня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім того, вирок від 29 серпня 2018 року набрав законної сили 18 грудня 2018 року, а тому відповідно до ЗУ «Про попереднє ув`язнення» не є попереднім ув`язненням період з дати набрання вироком законної сили до моменту прибуття засудженого ОСОБА_7 до виправної колонії, а саме з 18 грудня 2018 року по 20 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить переглянути апеляційним судом його справу та зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме за період з 27 вересня 2016 року до 20 лютого 2019 року, тобто з моменту взяття під варту до моменту етапування в ВК № 6.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю та застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою.
Із змісту ст. 539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням передбачених цією нормою закону осіб, а клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з роз`ясненнями Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі за №22320/00/416 від 11 січня 2016 року, незалежно від процесуального порядку ( КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.

За правилами абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, ч.5 ст.72 КК України викладена в іншій редакції, згідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Зазначений закон набрав чинності 21.06.2017 року.
Згідно з ч.2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Статтею 58 Конституції України також передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин, до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

Як вбачається з представлених матеріалів судового провадження, ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27 вересня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 27 вересня 2016 року.
Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 06 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2016 року, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Вироком Апеляційного суду Луганської області від 01 березня 2017 року ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.71 КК України призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання обчислювався з 01 березня 2017 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 перебування його в слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27 вересня 2016 року по 01 березня 2017 року.
Вироком Марківського районного суду Луганської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислювався з 22 вересня 2017 року. У строк відбуття покарання за цим вироком зараховано за правилами ст.72 КК України частково відбуте покарання, призначене за вироком апеляційного суду Луганської області від 01 березня 2017 року (набрав законної сили 24.10.2017 року).
17 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області застосовано запобіжний захід тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 з 17 листопада 2017 року.
Вироком Марківського районного суду Луганської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувався (набрав законної сили 05.03.2018 року).
Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 03 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання призначеного за цим вироком шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Марківського районного суду Луганської області від 28 листопада 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 01 березня 2017 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувано строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2016 року по 01 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 17 листопада 2017 року по 03 травня 2018 року включно та обчислювати його з врахуванням ч.5 ст.72 КК України в чинній редакції.
Вказаний вирок ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 27 липня 2018 року залишено без змін та набрав законної сили 27.08.2018 року.
Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 01 березня 2017 року. В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2016 року по 01 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 17 листопада 2017 року по 03 травня 2018 року включно та обчислювати його з врахуванням ч.5 ст.72 КК України в чинній редакції (набрав законної сили 18 грудня 2018 року)
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він крім іншого, просив перерахувати йому строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, залишено без задоволення, а вирок від 29 серпня 2018 року без змін.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 в повній мірі зараховано термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вказаними вироками законної сили, а тому підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4