В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду обвинувальний акт та угоди про примирення від 24.10.2019 року у кримінальному провадженні №0000133 від 13.03.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
13.03.2019 ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , домовилися між собою про заволодіння чужими коштами шляхом обману під приводом продажу мікросхем та знаючи їх реальну дешеву ціну, заздалегідь розподіливши між собою ролі кожного, приїхали в місто Жмеринка Вінницької області, зупинившись неподалік магазину «Продукти», розташованого по вул..Бориса Олійника, 1 на Привокзальній площу залізничного вокзалу станції Жмеринка.
Цього ж дня ОСОБА_5 зайшов до приміщення вказаного магазину о 11:46 годині, та видаючи себе за власника дорогоцінних мікросхем, умисно вступив із продавцем ОСОБА_8 в розмову щодо їх реалізації. В цей час до магазину зайшов ОСОБА_4 , який представився покупцем вказаних мікросхем та навмисно втрутився у їх розмоу, виявивши зацікавленість у придбанні даного обладнання, яке презентував ОСОБА_5 ..
В подальшому ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 в період часу з 11:30 год. до 12:10 год., перебуваючи у вищевказаному магазині, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману продавця ОСОБА_8 , під виглядом купівлі-продажу 50 мікросхем, вартість ніби то становила 300 (триста) гривень кожна, залишили вказані мікросхеми останній та отримали від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, якими протиправно заволоділи, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись коштами на власний розсуд.
Крім того, 23.05.2019 ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , домовилися між собою про заволодіння чужими коштами шляхом обману під приводом продажу мікросхем та знаючи їх реальну дешеву ціну, заздалегідь розподіливши між собою ролі кожного, приїхали в місто Жмеринка Вінницької області, зупинившись неподалік магазину «Барселона», розташованого по вул..Шевченка, 5/4.
Цього ж дня ОСОБА_5 зайшов до приміщення вказаного магазину о 14:52 годині, та видаючи себе за власника дорогоцінних мікросхем, умисно вступив із продавцем ОСОБА_7 в розмову щодо їх реалізації. В цей час до магазину зайшов ОСОБА_4 , який представився покупцем вказаних мікросхем та навмисно втрутився у їх розмоу, виявивши зацікавленість у придбанні даного обладнання, яке презентував ОСОБА_5 ..
В подальшому ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 в період часу з 15:10 год. до 15:28 год., перебуваючи у вищевказаному магазині, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману продавця ОСОБА_7 , під виглядом купівлі-продажу 47 мікросхем, вартість ніби то становила 300 (триста) гривень кожна, залишили вказані мікросхеми останній та отримали від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 13650 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, якими протиправно заволоділи, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись коштами на власний розсуд.
24.10.2019 року на підставі положень ст.468 КПК України, між ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , було укладено угоди про примирення, у рамках даного кримінального провадження. З вказаних угод вбачається, що їх сторони обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000133 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повністю визнають свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання обвинувачеих щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Сторони угоди узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн., та обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн..
У угодах зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні, розуміючи надані їм законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого обвинувачені визнають себе винуватими; вид покарання, який буде до них застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просили суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнали себе винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначили, що в повній мірі розуміть наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_5 також пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_7 , яка є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, у судовому засіданні просила затвердити угоду, запевняла суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_8 , яка є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, у судовому засіданні просила затвердити угоду, запевняла суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож не заперечував з приводу затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгодженої в угодах міри покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачені усвідомлюють свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до них застосовано, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоди на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п.113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угод про примирення, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як злочини середньої тяжкості.
Зміст угод про примирення від 24.03.2019 року, укладеної між обвинуваченим між ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містять усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаних угодах зазначені її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угоди містять зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угод про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зможуть виконати взяті на себе відповідно до угод зобов`язання.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачені, і потерпілі розуміють наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст.473 КПК України.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинили заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що укладені угоди між ними та потерпілими відповідають вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченими наявні, узгоджені сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.ст.50, 65 - 67 КК України.
Підстав регламентованих п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладені між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 угоди про примирення підлягають затвердженню в судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідність у арешті майна по справі відпала.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати.
Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органом досудового розслідування не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 24.10.2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2019 року за №0000133.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Затвердити угоду від 24.10.2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2019 року за №0000133.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази, який зберігається в камері зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме мікросхеми синхронного демодулятора К174ХА1М в кількості 50 шт., - знищити, знявши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2019 року; 47 мікросхем а також два оптичних DVD диска «ARITA», на яких містяться фрагменти відеозапису з камер спостереження у магазині «Барселона» за 23.05.2019 знищити, знявши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.05.2019 року, електронні документи, добровільно видані ОСОБА_9 , а саме відео файли під назвою «Камера1,2,3,4,» відповідно, типу MP4, які місяться на DVD диску, - повернути власниці, попередньо знявши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2019 року; 15 (п`ятнадцять) мікросхем з логотипом К561ИП59107,9111,9009, виявлені в ході обшуку помешкання ОСОБА_10 знищити, грошові кошти в сумі 1865 гривень стягнути в дохід держави, дві мікросхеми, виявлені в транспортному засобів ОСОБА_10 із логотипом К561ИП59107,9111,9009 знищити, попередньо знявши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь держави витрати за проведення судових експертиз № 5194/19-21 від 01.08.2019 року 471 (чотириста сімдесят одну) грн., № 4171/19-21 від 02.07.2019 року 314 (триста чотирнадцять) грн., № 4346/19-21 від 05.07.2019 року 314 (триста чотирнадцять) грн., а всього на загальну суму 1099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1