ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1952/19 Справа № 204/7461/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2019 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений відбуває покарання в господарській обслузі ДУ Дніпровська УВП №4 за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше 2/3 призначеного покарання, за період знаходження в установі характеризується добре, має заохочення, однак рішенням комісії від 10 квітня 2019 року йому було відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що засуджений з самого початку відбування покарання працює офіційно, отримує заробітну плату, всі покладені обов`язки виконує сумлінно, дотримується правил трудового розпорядку, має 4 подяки за зразкову поведінку, та подяку від УПЦ, мав 1 дисциплінарне стягнення, яке погашено, підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, вину у скоєному злочині усвідомив, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року, іспитовий строк скасовано та ОСОБА_6 направлено до відбуття покарання.

Судом також взято до уваги, що ОСОБА_6 відбуває покарання в господарській обслузі ДУ «Дніпровська УВП № 4» за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин призначеного покарання. За період знаходження в установі характеризується добре, має заохочення. Разом з цим, згідно наданих матеріалів адміністрації ДУ «Дніпровської УВП № 4», засудженому рішенням комісії від 10 квітня 2019 року було відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженого, є недоцільним.
Доводи захисника ОСОБА_6 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Що стосується наданої захисником позитивної характеристики з Центру соціальної адаптації "Преображення", то ці обставини хоча і мають місце, однак вплинути на висновки суду не можуть.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4