Дата документу 27.08.2019 Справа № 335/8565/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/796/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/8565/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2019 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 03 серпня 2019 року до 01 жовтня 2019 року включно.

Встановлено ОСОБА_9 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 154880 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час, визначений вказаним слідчим; не відлучатися з міста де зареєстрований або проживає без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Згідно зі змістом судового рішення, досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_9 , маючи умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав та свобод, з метою реалізації своїх злочинних намірів залучив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , які розділяючи злочинні погляди ОСОБА_9 про швидке і незаконне збагачення за рахунок спільного вчинення корисливих злочинів, погодилися з його пропозицією, тим самим вступили з ним в злочинну змову.

З цією метою, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , 22.07.2019 року, перебуваючи на території Хортицького району м. Запоріжжя, маючи умисел на вимагання, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом та з погрозою фізичного насильства, висунули ОСОБА_14 незаконні вимоги про погашення боргового зобов`язання на суму 1500 доларів США, якого у дійсності не існувало.

23 липня 2019 року ОСОБА_12 , реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб та з відома ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , перебуваючи на території Хортицького району м. Запоріжжя, використовуючи вплив раніше висловлених співучасниками погроз фізичної розправи, отримав від ОСОБА_14 частину грошових коштів предмету вимагання у сумі 500 доларів США, після чого передав їх співучасникам.

31 липня 2019 року, приблизно о 15 годині ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, з відома ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем імовірного перебування ОСОБА_14 біля крамниці «АТБ» по вул. Героїв 93 Бригади в м. Запоріжжі, дочекались потерпілого та змусили його проти волі сісти до салону автомобіля марки «Hyundai Sonata» із реєстраційним номером Чеської Республіки « НОМЕР_1 », на якому доставили його проти волі на межу Хортицького району м. Запоріжжя в бік с. Бабурка Запорізького району Запорізької області в ході чого, застосовуючи психічне насильство у вигляді погроз нанесення тілесних ушкоджень, а саме ампутації пальців рук, а також фізичної розправи, що, крім того, супроводжувалось нанесенням побоїв та тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани лівої долоні руки, продовжували висувати ОСОБА_14 незаконні вимоги про передачу їм залишку грошових коштів.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України, яке кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження його прав та свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Орган досудового розслідування дійшов до висновку, що маються у наявності ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжного захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою в частині визначення застави та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею, під час розгляду клопотання слідчого, не надано належну оцінку майновому стану підозрюваного, його особистості, не прийнято до уваги його репутацію та зв`язки. Так, ОСОБА_9 відповідно до ст.89 КК України не судимий, однак обвинувальні акти відносно нього у зв`язку із обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України знаходяться на розгляді Гуляйпільського районного суду Запорізької області, а за ч.2 ст.189 КК України та ч.3 ст.185 КК України на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя, це свідчить про схильність останнього до рецидиву та його антисоціальну поведінку, а також про те, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Крім того, ОСОБА_9 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства та погрозою його застосування. Вказаний злочин згідно ч.4 ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, а тому підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені. Існує ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, з метою штучного створення доказів та уникнення у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Також було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 отримує дохід з лісопилки, має значну суму грошових заощаджень, що свідчить про те, що сума застави, визначена п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Вказані обставини мають ґрунтовне значення для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_9 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який в силу ст.89 КК України не судимий, проте вчинив злочин застосовуючи психічне насильство над потерпілим у вигляді погроз заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а саме ампутації пальців рук, що супроводжувалось нанесенням побоїв, на розгляді Гуляйпільського районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України, вчинення яких стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а обізнаність про адресу проживання потерпілого та інших співучасників злочину робить високим ризик незаконного впливу на них збоку підозрюваного. Також слідчим суддею було враховано міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні дітей, стан його здоров`я.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Разом з цим, визначаючи підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, слідчим суддею не було в достатній мірі враховано фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого ним у співучасті з іншими особами із застосуванням насильства у вигляді погроз нанесення тілесних ушкоджень і фізичної розправи, яке супроводжувалось нанесенням побоїв та тілесних ушкоджень, а також дані про його особу, який в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем свого постійного проживання був відсутній довгий період часу, перебував у розшуку, на розгляді Гуляйпільського районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України, вчинення яких стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може знову вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_9 у менш обтяжливий спосіб ніж тримання під вартою, та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2019 року про застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 03 серпня 2019 року до 01 жовтня 2019 року включно, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 154880 гривень, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу та застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 жовтня 2019 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4