Справа № 541/166/17
Провадження № 1-кс/541/874/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

19 липня 2019 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Миргороді скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 26 червня 2019 року,-
в с т а н о в и в :
15 липня 2019 року в провадження слідчого судді передано скаргу ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 26 червня 2019 року.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 скаргу підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що 26 червня 2019 року слідчим СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000056, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, порушеної за фактом виявлення на території Третього територіального вузла урядового зв`язку в м. Миргороді по вул. Гоголя 179, трупа ОСОБА_6 з вогнепальним пораненням голови. Слідчими органами не було усунуто розбіжності встановлені в ході досудового розслідування. Зокрема, не розроблялося жодних версій окрім самогубства її сина. В той же час вважає, що вбивство її сина можливе через наявність у нього інформації про торгівлю зброєю, у військовій частині. Вважає, що в разі самогубства, особа яка його вчинила не могла б після пострілу утримувати зброю в руках, з урахуванням больового та фізіологічного впливу пострілу на організм людини. Тому на її думку табельна зброя була вкладена до кисті руки сина сторонньою особою вже після проведення пострілу. Також вказує на наявність на тілі трупа тілесного ушкодження не оговореного у висновках судово-медичної експертизи, а саме: синця в області лівого ока трупа та в потиличній ділянці трьох ран саден, зовні схожих на дію електрошокера, походження яких не досліджено і не встановлено. Також вважає, що на фотознімку з місця пригоди зафіксовано сліди волочіння трупа, яким також орган досудового розслідування не надав жодної оцінки. Крім того вважає, що про волочіння трупа свідчать сліди на його одязі, характер та кількість яких вочевидь вказує на те, що після значної крововтрати та просякання тканини одягу кров`ю, під дією ваги тіла, тіло переміщувалося по пласкій поверхні з тертям, на користь чого вказують очевидні сліди зминання, які розташовані паралельно один одному від верхнього зрізу одягу до нижнього. Все викладене свідчить з точки зору скаржниці про імітацію самогубства. Звертає увагу слідчого судді на невиконання органом досудового розслідування ухвал слідчого судді від 20 листопада 2018 року щодо механізму утворення слідів крові. По справі не проведено важливих генетичних досліджень. Отже, заявниця стверджувала, що розслідування обставин смерті її сина, проведене поліцією , було одностороннім і поверхневим. Зокрема, державні органи не розслідували можливості, що він загинув насильницькою смертю. Зважаючи на викладене, просила слідчого суддю скасувати як незаконну постанову слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000056.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що досудове розслідування кримінального провадження було проведено в повному об`ємів, в ході його проведення, як у слідчого так і у прокурора не виникло жодних сумнівів стосовно самогубства ОСОБА_6 , а тому постанову слідчого Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року просив залишити в силі, відмовивши в задоволенні скарги потерпілої.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до скарги, вивчивши матеріали наданого кримінального провадження, приходить до переконання про те, що подана скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, посилання на обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тому враховується, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розлідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів долучених до скарги у СВ Миргородського ВП перебували матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000056 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Постановою слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000056, порушене за ч.1 ст. 115 КК України закрито, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26 червня 2019 року є не вмотивованою.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що у цій справі державні органи мали процесуальний обов`язок ретельно розслідувати обставини смерті ОСОБА_6 , зокрема встановити; сталося самогубство чи вбивство, а можливо доведення до самогубства.

В той же час, якщо орган досудового розслідування прийшов до переконання, що військовослужбовець ОСОБА_6 покінчив життя самогубством, то необхідно було в постанові про закриття кримінального провадження зазначити причину такого самогубства (негаразди на роботі, особисті причини, інше), щоб виключити можливість доведення до самогубства /ст. 120 КК України/ . Версія доведення до самогубства вцілому органом досудового розслідування не розглядалася, так як не знайшла свого відображення в постанові слідчого про закриття кримінального провадження. Слідчим не проведено в постанові аналізу посмертної психолого-психіатричної експертизи загиблого з метою встановлення, чи виключає така експертиза за встановлених слідством обставин можливість самогубства.

Не висвітлено жодним чином в постанові про закриття кримінального провадження, щоб не існувало суперечностей, обставина наявності на оці загиблого синця, тобто не з`ясовано, чи є даний синець наслідком кулевого поранення.

Не висвітлено в постанові результати перевірки версії потерпілої стосовно можливої торгівлі зброєю у військовій частині.

Також в постанові про закриття кримінального провадження не висвітлений механізм утворення слідів крові на одязі загиблого ОСОБА_6 , адже саме на це потерпіла вказує, як на можливе доведення її твердження про умисне вбивство (переміщення тіла, вбивство в іншому місці). Відповідна постанова про призначення експертизи слідчим суддею призначалася .

Досудове слідство проводиться саме з метою усунення будь-яких суперечностей, чого слідчим в розглядуваному випадку зроблено не було.

Таким чином, постанова слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону.

Зважаючи на викладене, постанова слідчого підлягає до скасування.

При новому розслідуванні належить усунути всі суперечності на які звертає увагу потерпіла, провести відповідне експертне дослідження механізму утворення слідів крові на одязі загиблого і, в залежності від встановленого, після всебічної оцінки зібраних доказів, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 60, 214, 303, 306, 307 КПК України,
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Миргородського ВП Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000056 про закриття кримінального провадження - скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до військової прокуратури Полтавського гарнізону для організації продовження досудового слідства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_7