Провадження № 1-кп/127/549/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2019 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2019 р. за № 0000244 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тульчин Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючої, розлученої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 16.12.2018 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на лікуванні в другому відділенні Комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" по вулиці Пирогова, 109-В в м. Вінниці, в приміщенні їдальні на столі помітила мобільний телефон марки "Nomi" моделі "i 280", який належить ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, умисно, таємно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу взяла зі столу мобільний телефон марки "Nomi" моделі "i 280" ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 320 грн. 98 коп. згідно з висновком експерта № 1587/19-21 від 21.02.2019 року. Після чого ОСОБА_3 покинула приміщення їдальні та, зайшовши до своєї кімнати, заховала викрадене майно у кишеню халату, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 320 грн. 98 коп.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні злочину визнала та показала, що дійсно вчинила даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснила, що у вчиненому щиро кається, просить вибачення у потерпілої, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просить суд врахувати, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей та суворо не карати.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що обвинувачена дійсно вчинила злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Просить призначити обвинуваченій покарання згідно закону, претензій майнового характеру до обвинуваченої немає, вибачення обвинуваченої приймає.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченої та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих її даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинувачену, яка визнала себе винною та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також допитавши потерпілу, дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченої та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин злочину, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексуУкраїни є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченої до своїх дій, а саме те, що у вчиненому вона щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, вчинення злочину вперше.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання судом не встановлено.
Також суд враховує відсутність будь-яких майнових вимог потерпілої до обвинуваченої.
Приймаючи рішення про призначення покарання, суд також враховує досудову доповідь, складену 25.10.2019 року на виконання ухвали суду Тульчинським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, з якої вбачається, що орган пробації вважає, що є середній ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1587/19-21 від 21.02.2019 року в розмірі 286 грн. 00 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки "Nomi" моделі "i 280" ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 07.02.2019 року та квитанції №1805 від 23.02.2019 року передано до кімнати зберігання речових доказів Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя