Справа № 463/4377/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/460/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників ТОВ «Львівська мрія» - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Львівська мрія» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Військової прокуратури Західного регіону ОСОБА_10 , про арешт майна.

Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0145, площею 6.3127 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0151, площею 0.2744 га, які перебувають у державній власності та на праві постійного користування за Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова, з забороною відчуження, розпорядження нею, а також її використання КЕВ м. Львова, Західним управлінням капітального будівництва, Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівська мрія» () та іншими третіми особами шляхом проведення на ній будь-яких підготовчих чи будівельних робіт.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в інтересах ТОВ «Львівська мрія», в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року. Скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0145, площею 6.3127 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0151, площею 0.2744 га, які перебувають у державній власності та на праві постійного користування за Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова, із забороною відчуження, розпорядженню нею, а також її використання КЕВ м. Львова, Західним управлінням капітального будівництва, Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівська мрія» () та іншими третіми особами шляхом проведення на ній будь-яких підготовчих чи будівельних робіт.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вважає, що слідчим суддею помилково зроблено висновок, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0145, площею 6.3127 га, та земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0151, площею 0.2744 га, є предметом незаконного договору, укладеного ОСОБА_11 від імені Міністерства оборони України без відповідних повноважень та погоджень та відповідно є об`єктом кримінально протиправних дій, а також, що вони можуть бути використані, як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки містять сліди кримінального правопорушення.

Вказує, що дані земельні ділянки з постійного користування КЕВ м. Львова та/або власності Львівської обласної державної адміністрації не вибували. Відповідно, вважає безпідставним твердження слідчого з приводу завдання шкоди інтересам держави у розмірі вартості земельної ділянки.

Слідчим не надано жодних документів, які б підтверджували, що знищення об`єктів благоустрою відбулося у зв`язку з виконанням Договору від 26.11.2016 року про будівництво житлового комплексу за адресою: Львівський гарнізон, військове містечко № НОМЕР_1 , м. Львів, вул. Кн. Ольги, 1-5.

Земельна ділянка КЕВ м. Львова не охоронялася, зазначені об`єкти благоустрою руйнувалися роками та були знищені задовго до підписання вказаного Договору, а тривалий час, впродовж якого вказані об`єкти благоустрою та об`єкт нерухомості, розташовані на земельній ділянці, перебувають у занедбаному стані, підтвердив і представник КЕВ м. Львова в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчим не доведено, що шкода військовому майну у вигляді знищення об`єктів благоустрою завдана саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом даного кримінального провадження. Відповідно визнання земельної ділянки речовим доказом з тих підстав, що вона зберегла на собі сліди знищення об`єктів благоустрою, є необґрунтованим.

Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді не містить жодного посилання на процесуальне рішення про визнання майна речовим доказом.

Також зазначає, що при постановленні даної ухвали слідчий суддя вийшов за межі наданої КПК України компетенції, оскільки чинним законодавством передбачено лише заборону, обмеження розпоряджатись або користування майном. Між тим, заборона проведення будівельних робіт не належить до повноважень слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 - на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно від 30 травня 2019 року було постановлено без виклику представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Львівська мрія». В матеріалах справи відсутнє повідомлення про надіслання копії ухвали слідчого судді на адресу ТОВ «Львівська мрія». Про зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді ТОВ «Львівська мрія» стало відомо від слідчого 4 червня 2019 року. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана представником особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Львівська мрія» - адвокатом ОСОБА_8 10 червня 2019 року, тобто у встановлений ч.2, ч.3 ст. 395 КПК України строк, який не є пропущений і поновлення не потребує.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.
Постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що земельна ділянка із кадастровим номером :05:003:0145, площею 6.3127 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0151, площею 0.2744 га, є предметом незаконного договору, укладеного ОСОБА_11 від імені Міністерства оборони України без відповідних повноважень та погоджень та відповідно є об`єктами кримінально протиправних дій, можуть бути використані, як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, на даній земельній ділянці містяться сліди кримінального правопорушення, а також існує ризик зміни стану, в якому вона перебуває, знищення слідів кримінального правопорушення, які знаходяться на ній.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Приймаючи рішення про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0145, площею 6.3127 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0151, площею 0.2744 га, на думку колегії суддів, слідчий суддя вірно врахував те, що ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 12 липня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 425 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що забудова земельної ділянки на вул. Кн. Ольги, 1-5 у м. Львові здійснюється на підставі договору про будівництво житлового комплексу за адресою: Львівський гарнізон, військове містечко № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Вказаний договір укладено між Міністерством оборони України в особі Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, від імені якого на підставі довіреності № 220/386/д від 10.11.2016 року діяв т.в.о. начальника ОСОБА_11 , та ТзОВ «Енерджі Плюс Україна».
Вивченням змісту довіреності № 220/386/д від 10.11.2016 року встановлено, що така видана ОСОБА_11 Міністром оборони України на підписання від імені Міністерства оборони України за погодженням із Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних сил України договорів (додаткових угод) на проведення землевпорядних робіт, здійснення дій щодо державної реєстрації земельних ділянок, державної реєстрації речових прав на них (права державної власності та права постійного користування земельними ділянками за Міністерством оборони України) за небюджетні кошти, в тому числі за адресою АДРЕСА_1 , а також здійснення інших правочинів, пов`язаних з їх виконанням.
Водночас, договір про будівництво житлового комплексу за адресою: Львівський гарнізон, військове містечко № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 явно виходить за межі наданої ОСОБА_11 довіреності. Крім цього, такий укладено без погодження із Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних сил України.
Водночас, встановлено, що ділянки на АДРЕСА_1 перебували у постійному користуванні КЕВ м. Львова на підставі акта І-ЛВ № 001518 від 26.05.1997 року. Після виготовлення технічної документації за КЕВ м. Львова зареєстровано право постійного користування цими земельними ділянками та присвоєно їм кадастрові номери, а саме: :05:003:0145 на земельну ділянку площею 6.3127 га та :05:003:0151 на земельну ділянку площею 0.2744 га.
При цьому, слідчий суддя, врахувавши, що вказані у клопотанні земельні ділянки є об`єктами кримінально протиправних дій та можуть бути використані, як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, на даних земельних ділянках містяться сліди кримінального правопорушення у виді викопаних котлованів та знищених об`єктів благоустрою, збереження яких у дійсному стані є необхідним для визначення розміру збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, тобто є предметом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також можуть бути засобом для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних, а дані предмети є речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, тому для того, щоб запобігти можливості зміни стану, в якому перебувають земельні ділянки, знищення слідів кримінального правопорушення, які знаходяться на ній, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що клопотання слід задовольнити.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про відсутність постанови слідчого про визнання майна речовим доказом, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими, оскільки постанова слідчого СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_9 від 30 травня 2019 року про визнання речовим доказом земельної ділянки із кадастровими номерами :05:003:0145 та :05:003:0151, загальною площею 6,5871 га, долучена до матеріалів справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що вищезазначена ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає, а тому відмовляє представнику особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Львівська мрія» - адвокату ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ «Львівська мрія» - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4