Справа № 308/5379/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №308/5379/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003658 від 18.11.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0003658 від 18.11.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2019 р. застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 07 вересня 2019 року.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому під вартою строком на 60 днів у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, що не зменшились на час розгляду справи. Просила врахувати, що постановою слідчого ОСОБА_5 був оголошений в розшук, що підтверджує наявність ризику переховування його від суду. Просила врахувати і соціальні зв`язки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання обвинуваченому під вартою, з мотивів відсутності ризиків передбачених КПК України та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України суд приходить до наступного.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Дослідивши матеріали судового провадження в частині заявленого клопотання, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.

Суд , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України

Також, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики, на думку суду, доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

При цьому судом при розгляді клопотання лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого не являється предметом розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Окрім того, судом враховано дані про особу ОСОБА_5 : має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, що свідчить про відсутність тісних соціальних звязків на території України та підтверджує ризик переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Окрім того, суд враховує те, що постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області від 13.02.2019 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук, що підтверджує наявність ризику переховування від суду.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ризикам вчинити обвинуваченим спроби переховуватись від суду ; незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення .

Водночас суд вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_5 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 перешкоджає продовженню відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України - строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 28.10.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Копію ухвали надіслати начальнику Закарпатської УВП №9.

Повний текст ухвали оголошено 03.09.2019 року о 15 год. 25 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1