УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.09.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0001420 від 28.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001420 від 28.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2007 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обману, а саме грошовими коштами громадян, для реалізації якого, останній у колі своїх знайомих у період 2007 року, отримував у борг грошові кошти та частково повертав.

Так, у період з квітня по травень 2007 року, більш точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 , стало відомо про наявність у грошових коштів у ОСОБА_6 , отриманих його цивільною дружиною ОСОБА_7 , внаслідок продажу приміщення закладу громадського харчування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , неодноразово звертався до ОСОБА_6 з проханням позичити грошові кошти для надання позики іншим фізичним особам та отримання від цього відсотків, на що ОСОБА_6 , будучи впевненим у доброчесності ОСОБА_5 та цілковито йому довіряючи, надав свою згоду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, 06.12.2007 у денний час дня, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні Одеського відділення Акціонерного банку «Український комунальний банк», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 1, кв. 15, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення за курсом НБУ склало 506 000 гривень із строком повернення грошових коштів до 06.06.2008.

Маючи намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , та заздалегідь розуміючи, що взяті на себе зобов`язання перед ним, не будуть виконані, ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6 договір позики від 06.12.2007 та власноруч написав боргову розписку від 06.12.2007, а також власноруч зробив відповідний запис у блокноті, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №198 від 02.08.2019.

Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 на загальну суму 100 000 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення за курсом НБУ склало 506 000 гривень, ОСОБА_5 звернув їх на свою користь, а при наявності реальної можливості повернення грошових коштів у строк до 06.06.2008, не повернув борг ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Продовжуючи подальшу реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , не зважаючи на реальну можливість повернення грошових коштів у строк до 06.06.2008, ОСОБА_5 грошові кошти у зазначений строк не повернув, посилаючись на тяжку хворобу та тимчасову відсутність грошових коштів.

У подальшому, з метою отримання можливості аргументувати причину подальшого неповернення грошових коштів, ОСОБА_5 під приводом надання можливості отримати ОСОБА_6 грошової винагороди за юридичне супроводження у правовій галузі та сфері продажу нерухомого майна, а саме: спірних підвальних приміщень розташованих у будинку АДРЕСА_2 , в якому ОСОБА_5 на той час проживав та був власником квартири АДРЕСА_3 схилив останнього на укладання договору про спільну діяльність.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 з метою приховання факту отримання грошових коштів від ОСОБА_6 , увійшовши в довіру останньому, схилив ОСОБА_6 до знищення договору позики від 06.12.2007 та розписки щодо фінансових зобов`язань перед останнім.

Продовжуючи і далі реалізацію свого злочинного наміру, направленого на не повернення грошових коштів ОСОБА_6 , 06.04.2009 ОСОБА_5 власноруч підписав договір позики та розписку про отримання грошових коштів у сумі 100 000 доларів США (що згідно курсу НБУ склало 770 000 гривень) з терміном повернення грошових коштів у строк до 06.10.2009, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 135 від 31.05.2019.

Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 на загальну суму 100 000 доларів США, що згідно курсу НБУ склало 770 000 гривень), ОСОБА_5 звернув їх на свою користь, і при наявності реальної можливість повернення грошових коштів у строк до 06.10.2009, ОСОБА_5 грошові кошти не повернув ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

21.08.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Слідчий звернулась з клопотанням про арешт майна, в якому зазначає, що у органів досудового розслідування є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В судовому засіданні слідчий наполягала на задоволенні клопотання посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку слідчого, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з клопотання слідчого, арешт майна необхідно накласти з метою забезпечення виконання конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у разі визнання судом ОСОБА_5 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, що вказує на необґрунтованість клопотання слідчого.

Так, матеріали клопотання не містять жодного доказу того, що існує реальна можливість та здійснюються спроби перепродажу або іншого відчуження даного об`єкту нерухомого майна.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0001420 від 28.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.129, ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1