Справа № 467/873/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Засуджений ОСОБА_3 повторно звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким просив зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зокрема, урахувавши постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалу апеляційного суду було частково змінено касаційним судом і вирок набрав законної сили саме 20 березня 2019 року, тому просив суд зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а саме : з 21 жовтня 2015 року по 20 березня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно редакції Закону № 838-VIII.

Позиція учасників судового провадження

Сам засуджений у судове засідання не прибув, про його дату, час і місце повідомлений належно.

Прокурор та представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання також не прибули, причин своєї неявки не вказали, хоча належно були повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання засудженого.

Та з огляду на положення абз. 2 ч.5 ст. 539 КПК України суд не вбачав об`єктивних перешкод для розгляду порушеного перед ним питання по суті за відсутності учасників судового провадження, оскільки останні про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належно, у той час, як їх явка судом обов`язковою не визнавалась.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, прийшов до наступного.

Зокрема, суд установив, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року ОСОБА_3 засдужено за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

При цьому, строк відбування покарання судом ухвалено рахувати з 21 жовтня 2015 року і зараховано у нього 88 днів попереднього ув`язнення, як 176 днів відбуття покарання у виді позбавлення волі, тобто із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року вказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін та на підставі ст. 72 ч.5 КК України ( в редакції від 26.1.2015 року) зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.10.2015 року по 10.03.2016 року (включно), що становить 4 місяці 18 днів, у строк позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що становить 9 місяців 6 днів.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року вказану ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками цього, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року відносно ОСОБА_3 було залишено без змін, а у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.10.2015 року по 10.03.2016 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 11.03.2016 року і по 18.04.2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Як наслідок, суд робить висновок, що строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2015 року по 10 березня 2016 року зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі саме із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Однак, засуджений просить суд зарахувати йому період з 21 жовтня 2015 року по 20 березня 2019 року, тобто, на його думку, до набрання ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області законної сили.

Тож, надаючи оцінку цьому періоду, суд виходив із того, що постановою Верховного суду від 20 березня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року змінено, а ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року зараховано у строк відбування покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Як наслідок, засудженому ОСОБА_3 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку день за два за період з 21 жовтня 2015 року по 18 квітня 2018 року, тобто по день постановлення Апеляційним судом Миколаївської області вказаної вище ухвали.

Проте, засуджений вважає, що ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року набрала законної сили 20 березня 2019 року, тобто у день її зміни Верховним Судом.

Однак, таке не відповідає дійсності і відхиляється судом через таке.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затримання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.
Та як установив суд у цьому випадку, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області набрав законної сили 10 березня 2016 року, а от ухвала Апеляційного суду Миколаївської області, за результатами нового розгляду справи, набрала законної сили саме 18 квітня 2018 року, тобто з моменту її проголошення.

При цьому, постановою Верховного суду від 20 березня 2019 року ОСОБА_3 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2017 року і до 18 квітня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Це зазначено у резолютивній частині самої ухвали, а також випливає із положень ч.4 ст. 532 КПК України, за якою судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Тобто, законодавець не пов`язує набрання законної сили судовим рішення апеляційної інстанції з його касаційним оскарженням.

І як наслідок, у контексті питання, що розглядається судом період з 18 квітня 2018 року і до 20 березня 2019 року (до зміни Верховним судом ухвали Апеляційного суду Миколаївської області) не є попередній ув`язненням і, відповідно до не може бути зарахований у строку відбування покарання.

Отже, питання, що порушується засудженим у даному зверненні, вже вирішене судами, а саме : строк його попереднього ув`язнення повністю зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі. Цей строк, як установив суд, становить з 21 жовтня 2015 року (з моменту затримання) і до 18 квітня 2018 року, тобто до набрання ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року законної сили.

А таке відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17.

При цьому, період з 18 квітня 2018 року і до 20 березня 2019 року не зараховується у строк відбування покарання, виходячи із такого розрахунку, який пропонується засудженим, оскільки він не становить собою строку, у який ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили.

Будь яких інших даних, що стосуються періоду попереднього ув`язнення засудженого, матеріали справи не містять.

А тому не піддаючи вказані судові рішення сумніву та не порушуючи принцип правової визначеності, який передбачає, що коли судове рішення стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким судовим рішенням (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, суд вважає, що на даний час підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 немає.

Як наслідок, суд не убачає правових підстав для задоволення цього клопотання.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 376, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України за період з 21 жовтня 2019 року по 20 березня 2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1