Справа № 240/677/16-к
Номер провадження № 1-в/933/29/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Олександрівський районний суд Донецької області

у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника відділу пробації - ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка подання начальника Добропільського міськрайонного відділу пробації ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_7 , засудженого 11 жовтня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11 жовтня 2016 року вироком Олександрівського районного суду Донецької області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 1700 грн. Вирок набрав чинності 11 листопада 2016 року та надісланий до Добропільського міськрайонного відділу пробації на виконання. Засуджений відомостей до Добропільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» про сплату штрафу не надав.

28.02.2017р. до Олександрівського районного суду Донецької області було спрямовано подання про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покарання у виді штрафу на громадські роботи, виправні роботи або позбавлення волі,яке ухвалою суду від 30.03.2017р. задоволено та засудженому надано розстрочку на сплату штрафу строком на 2 місяці.

Оскільки засуджений ОСОБА_7 штраф не сплатив Добропільський міськрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» звернувся до суду з поданням про заміну покарання у виді штрафу на громадські роботи, виправні роботи або позбавлення волі,в задоволенні якого ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 21.08.2017 року було відмовлено.

У поданні зазначено, що оскільки ОСОБА_7 ,будучи засудженим до покарання менш суворого,ніж обмеження волі,до кримінальної відповідальності за період з 11.10.2016р. по 23.08.2019р. не притягувався , то ,відповідно до ч.1 ст.80 КК України, він підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням двохрічного строку давності виконання обвинувального вироку .

Засуджений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим, в судове засіданні не з`явився, заяв не надавав, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Представник відділу пробації підтримав подання та просив звільнити засудженого від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, пояснення надав аналогічні викладеним у поданні.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання, вважає, що строк виконання вироку сплив. Дані про ухилення засудженого від відбування вироку не встановлені. Питання про притягнення засудженого до відповідальності за ухилення від відбуття покарання не порушувалося.

Захисник вважає, що подання підлягає задоволенню, бо відсутні дані про ухилення засудженого від виконання вироку. Причини невиплати штрафу у поданні не зазначені. Підстав для переривання строку давності виконання вироку немає.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2016 року вироком Олександрівського районного суду Донецької області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 1700 грн.

Вирок набрав чинності 11 листопада 2016 року та надісланий до Добропільського міськрайонного відділу пробації на виконання. Засуджений, після набранням вироку законної сили, штраф не сплатив , поважної причини несплати не заявив .

Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Вказаною вище нормою встановлені імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, підставою для зупинення спливу строку давності виконання обвинувального вироку є ухилення засудженого від відбування покарання. При цьому під ухиленням слід розуміти дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, наприклад, систематична зміна місця проживання, проживання за фальшивими документами, зміна місця роботи, зміна зовнішності.

Підставою для перерви спливу строку давності є вчинення протягом цього строку

нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого. При перерві давності обчислення строку починається з дня вчинення нового злочину. Час, який минув до вчинення нового злочину, не зараховується в строк давності.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

За період часу з 11 .10.2016р. по 14.08.2019 року ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягувався, що підтверджується довідкою про судимість від 14.08.2019 року.

ОСОБА_7 штраф не сплатив, що підтверджено матеріалами особової справи .

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях засудженого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з такого.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Отже, особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_7 від відбування

покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України.

З врахуванням викладеного, на думку суду є всі законні підстави для задоволення подання про звільнення ОСОБА_7 від виконання покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст.537,539, КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника Добропільського міськрайонного відділу пробації ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Малоянісоль Володарського району Донецької області , громадянина України, від відбування покарання, призначеного вироком від 11 жовтня 2016 року за ч.1 ст.309 КК України , у виді штрафу в розмірі 100(ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 1700 (одну тисячу сімсот ) гривень , у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1