Справа № 345/4372/18
Провадження № 11-кп/4808/249/19
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.05.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює монтажником на ТОВ Карпат-Буд, раніше судимого: 1) 23.10.2018 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської за ч. ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн.; 2) 15.11.2018 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (штрафи сплачено)

визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат за проведення експертиз.

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині покарання через суворість, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що він давав визнавальні показання, активно сприяв слідству у розкритті злочинів, свою позицію він не змінював на протязі всього часу, щиросердне розкаявся у скоєному, виконує належним чином покладені на нього обов`язки при обранні запобіжного заходу, пожалкував про скоєнні кримінальні правопорушення. Вважає голослівними та не об`єктивними посилання суду у вироку на те, що він мав стійку злочинну спрямованість та суспільну небезпеку, що в свою чергу привело до переконання суду про його неможливість перевиховування без ізоляції від суспільства, проте такої обтяжуючої покарання обставини, ст. 67 КК України не передбачено. На думку апелянта, суд першої інстанції не навів переконливих мотивів застосування щодо нього саме позбавлення волі строком на 3 роки 1 місць. Посилається на те, що суд формально послався у вироку на обставини, що пом`якшують покарання, проте взагалі не враховано стан його здоров`я, його намір двічі відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілому, а також той факт, що він є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки його дружина перебуває на обліку як безробітна, він працевлаштований, має постійне місце проживання, виховує 2-х малолітніх дітей, тобто в нього є стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- представник потерпілого просив прийняти рішення відповідно до закону;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та таємне викрадення майна ТОВ «АТБ-маркет», вчиненого повторно, тобто кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Злочини вчинено за таких обставин.

14.01.2018 р. близько 00:00 год. ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи корисливо з метою особистого збагачення зайшов у будинок по АДРЕСА_3 та шляхом підбору ключа до вхідних дверей проник у квартиру АДРЕСА_4 по місцю проживання ОСОБА_11 і таємно викрав грошові кошти у сумі 1300,00 грн., жіночий золотий ланцюжок вагою близько 5 грам, вартістю 6045,00 грн., жіночий золотий кулончик вагою 3 грами, вартістю 3627,00 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» GALAX WIN» білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 883,33 грн., в середині із сім-картою марки «Водафон» вартістю 50,00 грн., парфуми марки «Фаберлік Валентин Юдашкін» об`ємом 50 мл., вартістю 500,00 грн., парфуми «BIES» об`ємом 50 мл., вартістю 120,00 грн., чоловічі парфуми «AVON» об`ємом 50 мл., вартістю 200,00 грн., чоловічі парфуми «AVON» об`ємом 100 мл., вартістю 200,00 грн., жіночий годинник вартістю 350,00 грн., портативну колонку «WS-758» вартістю 200,00 грн., шампанське «Циганське шатро» об`ємом 0,7 л., вартістю 120,00 грн., коньяк «Клінков» об`ємом 0,5 л., вартістю 200,00 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 шкоди на загальну суму 13795,33 грн.

Також, 25.06.2018 р. близько 23:00 год. ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи корисливо зайшов у будинок по АДРЕСА_3 та шляхом підбору ключа до вхідних дверей проник у квартиру АДРЕСА_5 по місцю проживання ОСОБА_12 і таємно викрав автомобільний ключ від автомобіля марки «БМВ» вартістю 800,00 грн., ланцюжок сірого кольору з кулоном у вигляді пів серця із написом «BEST» вартістю 150,00 грн., ланцюжок сірого кольору у вигляді пів серця з написом «FRIENDS» вартістю 150,00 грн., підвіску сірого кольору вартістю 50,00 грн., ланцюжок сірого кольору у формі кільця вартістю 150, 00 грн., сережки сірого кольору з розовими камінцями вартістю 180,00 грн., колечко сірого кольору з розовими камінцями вартістю 120,00 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_12 шкоди на загальну суму 1900,00 грн.

Окрім того, 09.01.2019 р. близько 18:10 год. ОСОБА_7 перебуваючи у торгівельному залі магазину ТзОВ «АТБ-Маркет» «Продукти-1092», що в місті Калуші по вул. Богдана Хмельницького, 50, реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи корисливо, повторно таємно викрав зі стелажу холодильної камери банку червоної ікри лососевої зернистої марки «Ікра Камчадал», з якою покинув приміщення магазину, пройшовши через касу і не заплативши за неї, чим спричинив ТзОВ «АТБ-Маркет» «Продукти-1092» матеріальну шкоду на загальну суму 302,90 грн.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтями ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за якими він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Проте, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, та його особі.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вказані вимоги закону дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

З вироку суду вбачається, що суддя при обрані виду та міри покарання врахував конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, форму вини, наслідки ставлення обвинуваченого до своїх дій, а також обставини, що впливають на покарання.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, відомості, що його характеризують, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено, обставини, що пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Зокрема, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття, та повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 і ТзОВ «АТБМаркет».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував й ті обставини, на які посилається ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що останній має постійне місце мешкання, одружений, має на утриманні дві малолітні дитини, скарг за місцем його реєстрації на нього не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що він офіційно працевлаштований, тобто на даний час має стабільний заробіток.

Також судовим першої станції при призначенні покарання ОСОБА_7 було враховано й думку потерпілих.

В той же час, доводи апелянта в частині того, що як обтяжуючою покарання обставину суд першої інстанції визнав те, що обвинувачений мав стійку злочинну спрямованість та суспільну небезпеку, не є слушним, виходячи з висновків, що містяться у вироку, а саме наступного змісту: «Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, стороною обвинувачення в обвинувальних актах не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні».

На думку колегії суддів, доводи апелянта в частині голослівності висновків суду про наявність у нього стійкої злочинної спрямованість та суспільної небезпеки як підстави, що унеможливлюють його перевиховування без ізоляції від суспільства, суперечать позиції суду, яка викладено у вироку.

Злочин являє собою акт свідомої вольової діяльності особи, що полягає у тому, що особа усвідомлює протиправність своїх дій, проте приймає рішення щодо вчинення злочину та безпосередньо вчиняє злочин.

Отже, прийняття свідомого рішення обвинуваченим ОСОБА_7 про вчинення декілька нових злочинів, за наявності у останнього судимості за попередні злочини, дало право суду стверджувати про наявність у ОСОБА_7 стійкої злочинної спрямованості, що в свою чергу свідчить про неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.

Суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилався обвинувачений та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції інкримінованих йому злочинів, що, на думку колегії суддів, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого.

В той же час, відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню,

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5