Справа № 462/3430/19
У Х В А Л А

29 травня 2019 року м.Львів
Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 16.05.2019 року,

встановив:

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просять визнати бездіяльність керівника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області протиправною та зобов`язати його внести відомості їх заяви про кримінальне правопорушення від 16.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ст.ст. 28, 125, 127, 187, 358, 365, 366 КК України. Подану скаргу обґрунтовують тим, що 16.05.2019 року звернулися в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення працівниками патрульної поліції, які 22.03.2019 року побили і безпідставно затримали ОСОБА_4 , злочинів за вказаною кваліфікацією. В подальшому, 22.05.2019 року, вони повторно звернулися до начальника Залізничного відділу поліції з клопотанням надати витяг з ЄРДР, а потерпілому ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, повідомити про початок досудового розслідування. Однак, вказані відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на грубе порушення вимог ст.214 КПК України та свідчить про протиправну бездіяльність керівника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області.
В судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скаргу підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити.
Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не направив в судове засідання свого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржників, дослідивши доводи та вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.
Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.
Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.
У силу ч.1 ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Як встановлено, 16.05.2019 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області із мотивованою заявою про вчинення злочину, яка містить виклад конкретних обставин, які, на думку заявників свідчать про вчинення працівниками патрульної поліції злочинів, передбачених ст.ст. 28, 125, 127, 187, 358, 365, 366 КК України.
Згідно з п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, у відповідності до конституційних засад судочинства та загальних засад кримінального провадження, сторони в судовому провадженні за даною скаргою, в тому числі Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, повинні самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію. Крім того, до суду має бути подано докази на підтвердження обставин, викладених у скарзі, чи в заперечення проти скарги, та доведено їх переконливість перед судом.
Разом з тим, як встановлено дослідженням представлених суду Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області матеріалів за заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 16.05.2019 року, оскільки подія, вказана в заяві, мала місце за участю працівників поліції, то така заява 17.05.2019 року скерована за належністю в Львівську місцеву прокуратуру № 3.
Отже, відомості за заявою від 16.05.2019 року уповноваженою особою Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області в ЄРДР не вносились. При цьому, заява ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за своїм змістом є заявою (повідомленням) про злочин, в розумінні ч.1 ст.214 КПК України, оскільки містить обставини, які можуть свідчити про вчинення злочину.
Зі змісту ч.4 ст.214 КПК України вбачається, що відмова у прийтятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до п.9 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України №100 від 08.02.2019 року, передавати з одного територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції до іншого територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції матеріали з відомостями, що вказують на кримінальне правопорушення, незалежно від місця його вчинення, без їх реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та внесення цих відомостей до ЄРДР заборонено.
Аналіз положень ч.ч. 1, 4 ст.214 КПК України і вказаного Порядку № 100 дає підстави дійти висновку, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, незалежно від того, чи відносяться розслідування фактів про повідомлені кримінальні правопорушення до територіальної юрисдикції або процесуальної компетенції органу, до якого надійшла заява чи повідомлення.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, є суттєвим порушенням зазначених вимог закону та прав особи ініціювати досудове розслідування, отримати державний захист від злочину, тому вважаю, що скарга в частині вимог щодо внесення відомостей заяви ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 16.05.2019 року в ЄРДР є підставною і підлягає задоволенню.
При цьому, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в скарзі просили слідчого суддю зобов`язати конкретну відповідальну особу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, а саме керівника цього відділу невідкладно внести відповідні відомості про злочин до ЄРДР. Проте, у слідчого судді відсутні правові підстави зобов`язувати вносити відомості до ЄРДР саме начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівськый області, враховуючи наступне.
За змістом ст.214 КПК України обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття, в даному випадку службових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення. Саме слідчий, прокурор зобов`язані внести відомості заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР, розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
В п.17 ч.1 ст.3 КПК України визначено поняття «слідчий», а саме: слідчий - службова особа органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
З аналізу цих норм КПК України вбачається, що заява та клопотання учасників кримінального провадження розглядаються не будь-яким слідчим, а слідчим, який діє у межах повноважень, визначених цим Кодексом і визначений керівником відповідного органу досудового розслідування.
Таким чином, обов`язок внести відомості до ЄРДР покладений саме на уповноважених службових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, а не на керівника цього органу.
З огляду на наведене, враховуючи вимоги ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що для захисту прав заявників та усунення вказаної допущеної бездіяльності слід зобов`язати уповноважену особу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області внести в ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 16.05.2019 року.
Крім цього, скаржники вказують на те, що на їх думку зазначені в заяві від 16.05.2019 року дії працівників патрульної поліції підлягають кваліфікації за ст.ст. 28, 125, 127, 187, 358, 365, 366 КК України і вимагають зобов`язати внести відомості в ЄРДР саме за такою кваліфікацією.
Разом з тим, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення злочину обставинах. Відповідно до ст.214 КПК України визначати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, прокурора.
Статтями 36, 40 КПК України встановлено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Крім цього, скаржникам не належить право на внесення в ЄРДР відомостей за заявою, повідомленням про злочин за бажаною ними кваліфікацією дій особи (осіб) за диспозицією статтей КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується, в тому числі положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.
Щодо вимог скарги про визнання бездіяльності керівника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області протиправною, слід зауважити, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права, не підлягають розширеному тлумаченню.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, законодавством України, зокрема статтею 307 КПК України, встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які він уповноважений постановити за результатами розгляду скарги, що унеможливлює задоволення скарги в частині визнання бездіяльності керівника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР протиправною, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.05.2019 року про вчинене кримінальне правопорушення.
В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1