У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволені клопотання від 17 березня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010134 від 02 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся у порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволені клопотання від 17 березня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010134 від 02 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
В обґрунтування скарги особа, яка подала скаргу посилається на те, що 14 березня 2019 року ним подано до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві клопотання про виконання слідчих та інших процесуальних дій.

Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Крім того, особа, яка подала скаргу просить поновити йому строк для оскарження постанови слідчого від 17 березня 2019 року.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, направив заяву у якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, ознайомившись з матеріали кримінального провадження № 0010134 від 02 листопада 2018 року, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається із скарги та доданих до неї матеріалів копію постанови про відмову у задоволенні клопотання, ОСОБА_3 направлено 11 квітня 2019 року. Із скаргою до Дніпровського районного суду м. Києва він звернувся 22 квітня 2019 року. Враховуючи строк необхідний для виконання поштового відправлення в межах м. Києва, тому слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження ОСОБА_3 , про отримання поштового відправлення 15 квітня 2019 року, що у свою чергу свідчить про відсутність пропущення строків ОСОБА_3 при поданні скарги до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав..
Згідно з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотанні про проведення слідчих дій, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Ця правова норма передбачає, що особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Зокрема, перелік слідчих (розшукових) дій чітко регламентований Главою 20 цього Кодексу, яка має структурно сформований наступний зміст: допит (ст. 224); допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні (ст. 225); особливості допиту малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 226); участь законного представника, педагога, психолога або лікаря у слідчих (розшукових) діях за участю малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 227); пред`явлення особи для впізнання (ст. 228); пред`явлення речей для впізнання (ст. 229); пред`явлення трупа для впізнання (ст. 230); протокол пред`явлення для впізнання (ст. 231); проведення допиту, впізнання у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232); проникнення до житла чи іншого володіння особи (ст. 233); обшук (ст. 234); ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи (ст. 235); виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи (ст. 236); огляд (ст. 237); огляд трупа (ст. 238); огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239); слідчий експеримент (ст. 240); освідування особи (ст. 241); підстави проведення експертизи (ст. 242); порядок залучення експерта (ст. 243); розгляд слідчим суддею клопотання про залучення експерта (ст. 244); отримання зразків для експертизи (ст. 245).
В свою чергу, відповідно до ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.
14 березня 2019 року ОСОБА_3 подано клопотання до канцелярії Дніпровського УП ГУНП у Києві у якому останній просить провести слідчі та інші процесуальні дії.
Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 14 квітня 2019 року та зазначено, що останній не є стороною кримінального провадження, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Оцінюючи постанову слідчого від 17 березня 2019 року слідчий суддя вважає її необґрунтованою та суперечною, оскільки відсутні будь-які підтвердження, щодо мотивів прийняття зазначеної постанови, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0010134 від 02 листопада 2018 року, на момент винесення слідчим даної постанови, усі постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим скасовані ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва. У постанову слідчого від 17 березня 2019 року зазначається, що ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження, проте вимоги ч. 1 ст. 220 КПК України надають право звернення з клопотанням до слідчого, зокрема, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також іншій особі, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представнику, які не відносяться до сторін кримінального провадження.

Із зазначених підстав слідчий суддя вважає за необхідне в даній частині вимоги ОСОБА_3 задовольнити та скасувати постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17 березня 2019 року.
Щодо вимог ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України, то слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Зважаючи на те, що повноваження слідчого суді охоплюють лише контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому вище зазначені вимоги особи, яка подала скаргу щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України суперечать вимогам самостійності слідчого у своїй процесуальній діяльності та порушує дискреційні повноваження слідчого, у зв`язку із чим дані вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 40, 101, 110, 220, 223, 244, 246, 303-305, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволені клопотання від 17 березня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010134 від 02 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити частково.
Постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17 березня 2019 року - скасувати та зобов`язати слідчого вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити чи відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за цим клопотанням заявника в строки визначені ст. 220 КПК України та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

В іншій частині в задоволені скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1