Справа № 363/2372/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2697/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року, яким:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, розлучена, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, раніше не судима, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційних адміністративно-господарських функцій та державною реєстрацією строком на 1 (один) рік, без штрафу.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного основного покарання, якщо вона впродовж іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину, та виконає покладені на неї, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Арешт накладений на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:026:0001 площею 1,1652 га, з кадастровими номерами :01:026:0002 площею 2 га, з кадастровими номерами :01:026:0003 площею 2 га, з кадастровими номерами :01:026:0004 площею 1,1919 га., на підставі ухвал Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року та 03.04.2018 року, що належать ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скасовано.

Речові докази у відповідності до ст.100 КПК України: земельні ділянки з кадастровими номерами :01:026:0001 площею 1,1652 га, з кадастровими номерами :01:026:0002 площею 2 га, з кадастровими номерами :01:026:0003 площею 2 га, з кадастровими номерами :01:026:0004 площею 1,1919 га., - повернуто власникам за належністю.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_11 , будучи службовою особою, неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, чим спричинила тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, за наступних обставин.
Так, згідно наказу №7 ОСОБА_11 призначено на посаду державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» з 18.02.2016 року, у зв`язку із чим остання з моменту призначення мала повноваження щодо офіційного визнання та підтвердження від імені держави фактів виникнення, переходу та припинення прав на нерухоме майно та таким чином здійснювала функції представника влади, тобто відповідно до ст. 18 КК України являлася службовою особою.
Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004№1952-IV (із змінами та доповненнями, далі - Закон), організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема акредитовані суб`єкти, а саме державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Акредитованим суб`єктом може бути юридична особа публічного права, у трудових відносинах з якою перебуває не менше ніж три державні реєстратори, та яка до початку здійснення повноважень у сфері державної реєстрації прав уклала:

- договір страхування цивільно-правової відповідальності з мінімальним розміром страхової суми у тисячу прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 1 січня календарного року;

- договір з іншим суб`єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом (у разі коли акредитований суб`єкт здійснює повноваження виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації прав).

Акредитація суб`єктів та моніторинг відповідності таких суб`єктів вимогам акредитації здійснюються Міністерством юстиції України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав;

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 38 Закону, державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.
Таким чином, ОСОБА_11 , будучи ознайомленою із обов`язками державного реєстратора, маючи достатній досвід роботи у сфері реєстрації права власності,після отримання в невстановлений час та місці заяви ОСОБА_14 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_14 , рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі 368/2242/17 від 13.04.2017 за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_15 про поділ майна, набутого під час шлюбу, відповідно до якого визнано за ОСОБА_14 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0136 площею 3,1652 га та на земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0135 площею 3,1919 га, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 93795015, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №93791002, вчинила службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян за таких обставин.
Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» № 1666-VIII від 06.10.2016 встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.
У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Однак, державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_11 , маючи достатній досвід роботи у сфері реєстрації права власності,не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявляючи службову недбалість, маючи реальну можливість належним чином виконати свої службові обов`язки,діючи в порушення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» № 1666-VIII від 06.10.2016, перебуваючи за адресою:Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Кургузова, 6-а, отримавши подані ОСОБА_14 завідомо неправдиві документи, зокрема рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі 368/2242/17 від 13.04.2017, не перевіривши за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявність в електронній формі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі 368/2242/17 від 13.04.2017 та таким чином не встановивши відсутність такого рішення, не звернувшись до Києво-Святошинського районного суду щодо надання копії вищезазначеного рішення суду та не прийнявши рішення щодо зупинення розгляду заяви ОСОБА_14 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не виконала всі дії, передбачені Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» № 1666-VIII від 06.10.2016.

Натомість, ОСОБА_11 , використовуючи особистий ключ, який знаходиться на захищеному носієві особистих ключів з серійним номером 020358, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , 01.09.2017р. о 14 год. 26 хв. здійснила державну реєстрацію права власності ОСОБА_14 на земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0135 площею 3,1919 га, після чого 01.09.2017р. о 14 год. 40 хв. здійснила державну реєстрацію права власності ОСОБА_14 на земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0136 площею 3,1652 га, внаслідок чого ОСОБА_16 та ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди у сумі 41 624 118 грн., що на момент вчинення злочину у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційних адміністративно-господарських функцій та державною реєстрацією строком на 3 (три) роки, із звільненням її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, якщо протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки вона не скоїть нового злочину та буде виконувати покладені на неї обов`язки. Скасувати арешти накладені на земельні ділянки: кадастровий номер :01:026:0001 площею 1,1652 га, кадастровий номер :01:026:0002 площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:026:0003 площею 2,0000 га та кадастровий номер :01:026:0004 площею 1,1919 га та повернути їх законному співвласнику потерпілому ОСОБА_17 .

В обґрунтування апеляційної скарги потерпілий зазначає, що в цілому, вірно встановивши обставини вчинення злочину, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають встановлення ним фактичним обставинам, а саме застосував до обвинуваченої надто м`яке покарання та порушив законодавство при вирішенні питання про долю речових доказів.
Постановляючи вирок суд першої інстанції не взяв до уваги, що в результаті злочинних дій обвинуваченої потерпілим було заподіяно шкоду в особливо великому розмірі, а саме в сумі 41 624 118 (сорок один мільйон шістсот двадцять чотири тисячі сто вісімнадцять) грн.
Також, обвинувачена допустила такі порушення своїх службових обов`язків, які мали очевидний характер.
З урахуванням вказаних обставин, потерпілий вважає, що до обвинуваченої має бути застосовано більш тяжке покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, якщо протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки вона не скоїть нового злочину та буде виконувати покладені на неї обов`язки, з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційних адміністративно-господарських функцій та державною реєстрацією строком на 3 (три) роки.
Окрім того, потерпілий зазначає, що суд першої інстанції не мав жодних законних підстав для скасування арешту та повернення земельних ділянок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Визнавши встановленим той факт, що в результаті вчиненого обвинуваченою злочину, земельні ділянки протиправно вибули із законного володіння їх співвласників ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , суд першої інстанції відповідно до п.5 ч.9 та ч. 12 ст. 100 КПК України був зобов`язаний або повернути арештовані земельні ділянки їх законним співвласником ОСОБА_20 та/або ОСОБА_17 , або встановити наявність цивільного спору про право власності між первісними та законними співвласниками ОСОБА_21 і ОСОБА_22 з однієї сторони та новими власниками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з іншої сторони та залишити чинним арешт на спірні ділянки до моменту набрання законної сили судовим рішенням у відповідному цивільному спорі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити,
пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін,
пояснення прокурора, який не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги потерпілого,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_11 , учасниками судового розгляду не оскаржується.
Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.
Так, відповідно до положень ст.65 КК Українисуд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Переглядаючи вирок суду в межах поданої потерпілим апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України, та повною мірою врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Доводи потерпілого викладені в апеляційній скарзі про те, що призначене ОСОБА_11 покарання судом першої інстанції є надто м`яким, не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченої - не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Так, при призначенні обвинуваченій покарання за ч.2 ст.367 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційних адміністративно-господарських функцій та державною реєстрацією строком на 1 (один) рік, без штрафу, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину визнала в повному обсязі та щиро розкаялась, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_11 , яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття, визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, відношення обвинуваченої до своїх дій та особу винної, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у вигляді штрафу, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Покарання за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для її виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_11 законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі потерпілого.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_23 погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_24 було задоволено та накладено арешти на земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0001 площею 1,1652 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Київська область, м. Буча, яка належить ОСОБА_12 та на земельну ділянку площею 1,1919 га з кадастровим номером :01:026:0004 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розташовану за адресою: Київська область, м. Буча, яка належить ОСОБА_12 .

Також ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_23 та накладено арешти на земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0002 площею 2 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Київська область, м. Буча, яка належить ОСОБА_13 та на на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:026:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Київська область, м. Буча, яка належить ОСОБА_13 .

Суд першої інстанції з дотриманням вимог діючого законодавства при ухвалення вироку щодо ОСОБА_11 правильно прийшов до висновку про скасування арештів, накладених ухвалами слідчих суддів в межах даного кримінального провадження.
В кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 цивільні позови заявлені не були.
За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що питання повернення потерпілому ОСОБА_17 вищевказаних земельних ділянок виходить за межі повноважень колегії судді Київського апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_19 на вирокВишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_11 .

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, підстав для скасування та зміни вироку апеляційним судом не встановлено, тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4