Провадження № 1-кс/344/7376/19
У Х В А Л А

02 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу про визнання постанови неправомірною, її скасування, зобов?язання старшого слідчого надати копію відеозапису,-

Встановив:

в скарзі вказано, що 04/07/2019 проведено обшук в приміщеннях майнового комплексу за адресою вул. Підгірка 32 в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, що належать ПрАТ «Агрохолдинг Авангард», де фактично знаходиться ДП «Авангард-Агро» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 03/07/2019 в кримінальному провадженні №0000138 під час якого здійснено відеозапис. Після проведення обшуку директору ДП «Авангард-Агро» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» вручено копію протоколу без додатків. 09/07/2019 скаржник подав слідчому клопотання про надання відеозапису обшуку від 04/07/2019. Однак слідчий відмовив в задоволенні клопотання. Тому скаржник просив суд про визнання постанови неправомірною, її скасування, зобов?язання старшого слідчого надати копію відеозапису.

В судовому засіданні слідчий заперечив клопотання з тих підстав, що ним розглянуто клопотання скаржника, який не належить до переліку суб?єктів, яким може бути надано копію відеозапису слідчої дії, копії відеозаписів не надаються, оскільки кожен учасник вправі здійснювати власний відеозапис, процесуальним законом передбачено, що після завершення обшуку копія протоколу надається представнику за місце його проведення.

Скаржник не забезпечив явку в судове засідання належним чином уповноваженого представника.

04/07/2019 слідчим проведено обшук за адресою вул. Підгірка 32 в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, що належать ПрАТ «Агрохолдинг Авангард», де фактично знаходиться ДП «Авангард-Агро» ПрАТ «Агрохолдинг Авангард».

09/07/2019 скаржник подав слідчому клопотання про надання копії відеозапису обшуку.

12/07/2019 слідчий відмовив в задоволенні клопотання скаржника.

В ч. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До компетенції слідчого судді не належить розгляд спорів щодо визнання постанов неправомірними.

Визнання неправомірними рішень, дій, бездіяльності органів владних повноважень належить до способів захисту, передбачених в ст. 5 КАС України, а тому не належить до компетенції слідчого судді.

В ст. 221 КПК України вказано, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Таким чином скаржник не належить до переліку осіб, яким надано право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

В ст. 222 КПК України вказано, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Отже законом визначено перелік суб?єктів кримінального провадження, до компетенції яких належить вирішення питання про розголошення відомостей щодо кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже слідчий самостійно вирішує питання реалізації його компетенції.

Таким чином вирішення питання про розголошення відомостей щодо кримінального провадження належить слідчому.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що елементом, передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі «Бентем проти Нідерландів» від 23 жовтня 1985 року, заява № 8848/80, п. 32).

Таким чином компетенцію слідчого суду складає вирішення питання порушення прав скаржника з підстав, що зазначені в його скарзі та на підставі доказів скаржника.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 236 КПК України другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

При проведенні обшуку на підприємстві, в установі або організації другий примірник протоколу вручається керівнику або представникові підприємства, установи або організації.

Таким чином слідчим виконано положення ч. 9 ст. 236 КПК України у порядку та спосіб, що в ній вказані.

Отже перед судом не доведено порушення слідчим прав скаржника на час завершення обшуку і виконання положення ч. 9 ст. 236 КПК України.

В скарзі вказано, що відповідно ст. 105 КПК України відеозапис є додатком до протоколу слідчої дій. Відповідно до ч. 2 ст. 104 КПК України у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

Таким чином положення абзацу 2 ч. 2 ст. 104 КПК України щодо складення відеозаписом частини протоколу стосується випадків, в яких текст показань не вноситься до відповідного протоколу, а у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Таким чином скаржником не доведено порушення слідчим будь-яких його прав. Оскільки він не належить до визначених законом суб?єктів, яким надано право про реалізацію якого скаржник звернувся до слідчого.

Крім цього обсяг інформації, яка надається до завершення досудового розслідування визначається безпосередньо слідчим і прокурором.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

У рішенні у справі «Чопенко проти України» (п.62) ЄСПЛ повторно наголосив, що саме національні органи, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення національного законодавства. Проте суд повинен перевірити, чи спосіб, в який тлумачиться та застосовується національне законодавство, породжує наслідки, що відповідають принципам конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики ЄСПЛ (див. пп.190, 191 рішення у справі «Scordino v. Italy (№1)»).

Отже перед судом не доведено порушення прав скаржника.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином доведення правових підстав звернення до суду законом покладено безпосередньо на скаржника.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

Постановив:

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1