Провадження № 1-в/592/60/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні своє клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні представник ДУ «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_3 у задоволенні клопотання просила відмовити.
Заслухавши думку та пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що за вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 10.05.2016 р. ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік; 28.09.2016 р. Краснопільським районним судом Сумської області на підставі ч. 2 ст. 78 КК України направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання. Початок строку - 09.11.2016 р.
Частина 2 ст. 81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Разом з цим з особової справи засудженого, характеристики від 03.08.2019 вбачається, що засуджений ОСОБА_5 до державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» прибув 30.11.2016 року із державної установи «Сумський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, вимоги режиму утримання не порушував, стягнень не мав. За час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та розкладу денного не порушує, стягнень не має. В установі не працевлаштований в зв`язку зі станом здоров`я, не приймає участь у суспільно-корисній праці та житті відділення та в роботі по благоустрою установи місць позбавлення волі, заохочень не має. За характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, але на даний час в особистості засудженого ще спостерігаються. ознаки, які можуть спричинити правопорушення. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка. відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться задовільно. Не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які. проводяться в установі. Прагне до підвищення певного професійно-технічного рівня, займається самоосвітою шляхом читання художньої та наукової літератури, бібліотеку установи відвідує. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги. Вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується. Спроб до втечі та схильності до суіцидальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості. Адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальних норм поведінки, тому засуджений потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі. Вину у скоєному злочині визнає, вирок суду вважає справедливим.

Згідно наданих матеріалів засуджений не здатний до самокерованої правослухняної поведінки після звільнення та вони не містять відомостей про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Основну інформацію про поведінку засудженого під час відбування покарання суд отримує від адміністрації кримінально-виконавчої установи, та в даному випадку, поставити під сумнів висновки, які викладені в характеристиках, не вбачається.

Дані обставини дають суду підстави зробити обґрунтований висновок, що засуджений на даний час не здатний до самокерованої та правослухняної поведінки після звільнення.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.81 КК України,

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1