УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7692/19

Провадження №: 1-кс/755/3726/19

"22" травня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального праводження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2018 за № 0005466, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді з зазначеним клопотанням відносно підозрюваного враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання умотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за невстановлених досудовим слідством обставин заволоділи установчими документами ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», .

З метою маскування своєї протиправної діяльності вказана група осіб вжила належних заходів для отримання ліцензії на посередництво у працевлаштуванні за кордоном.

Так, відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України № 1947 від 26.12.2018 ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», , отримала безстрокову ліцензію на посередництво у працевлаштуванні громадян, за спеціалізацією «продавець» у Чеській Республіці.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1060, Ліцензіат зобов`язаний провадити господарську діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном у межах укладеного між ліцензіатом та іноземним суб`єктом господарювання зовнішньоекономічного договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, який повинен відповідати вимогам законодавства.

В подальшому, а саме в середині березня 2019 року вказані особи орендували офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому, використовуючи реквізити ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», мали намір продовжити злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами громадян під виглядом надання посередницьких послуг у працевлаштування за кордоном.

Надалі, вказані вище особи до вищевказаної протиправної діяльності залучили ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне заволодіння грошовими коштами невизначеного кола громадян, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, приблизно в березні 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 в мережі Інтернет від імені ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок» розмістили оголошення про працевлаштування за кордоном, а саме у країнах Євросоюзу, що суперечило ліцензійним умовам провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, так як ТОВ «МРК «КРОК» отримало ліцензію на посередництво у працевлаштуванні громадян, за спеціалізацією «продавець» у Чеській Республіці.

Після чого, зацікавлені вказаними оголошеннями почали телефонувати на номери телефонів, які були зазначені в оголошенні. Під час спілкування за телефонами, вказаними в оголошенні, вищевказана група осіб, діючи від імені ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», представлялись вигаданими іменами та пропонували потерпілим особисто прибути до офісу для укладення договору, а також для надання копій особистих документів для оформлення договору про співпрацю з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Одночасно повідомляли, що вартість послуг, що надаються ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», становить орієнтовно 600 ЄВРО в залежності від обраної вакансії, при цьому 50% вказаної суми сплачується клієнтом компанії під час підписання договору, а решта з отриманої першої заробітної плати за кордоном.

Під час підписання договорів з ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок» потерпілими сплачувались грошові кошти у визначеному договором розмірі, про що свідчать вилучені прибуткові касові ордери.

Разом з тим, група осіб, що діяла з використанням реквізитів ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», повідомляла потерпілим про те, що оформлення документів триватиме до кінця травня 2019 року, після чого працівники компанії особисто зв`яжуться з клієнтами для передачі вже оформлених документів та проведення консультації з приводу виїзду за кордон.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що група осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , використовуючи реквізити ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок», в період часу з 22.03.2019 по 20.05.2019 року заволоділи грошовими коштами 75 громадян на загальну суму понад 720 тис. грн.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2019 року групою осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 керуючись єдиним умислом, що спрямований на заволодіння грошовими коштами громадян, під приводом надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, укладено договори про посередництво з працевлаштування за кордоном з використанням реквізитів ТОВ «Міжнародна рекрутингова компанія «Крок»: №168 з ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_11 сплатила грошові кошти в сумі 8910 гривень; № 169 з ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_12 сплатив грошові кошти в сумі 10390 гривень; №170 з ОСОБА_13 , згідно якого ОСОБА_13 сплатив грошові кошти в сумі 8910 гривень.

Таким чином, вказана група осіб заволоділа грошовими коштами на загальну суму 28 210 грн.

20.05.2019 року підозрювана була затримана, в порядку ст. 208 КПК України, та 21.05.2019 повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Підставою для повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, стала наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: протоколи допиту потерпілих, серед іншого зокрема ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ін.; протоколи допиту свідків; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколи обшуків; матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протокол огляду веб-сторінки в мережі інтернет, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею злочину середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нею процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що вона, усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, з урахуванням того, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

Ризик того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що після затримання виявлено ряд обставин, які органу досудового розслідування не були відомі та підлягають додаткову дослідженню, а перебування на волі підозрюваного може негативно вплинути на збереження речей та документів. Крім того, вказаний ризик підтверджується також протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що підозрювана протягом 2016-2019 неодноразово перетинала державний кордон.

Ризиком того, що підозрювана може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що підозрюваний, маючи в розпорядженні відомості потерпілих, шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризик того, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а для задоволення власних потреб заробляє шляхом вчинення кримінальних правопорушень, які мають системний характер та ідентичні за способом вчинення. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, підозрювана може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, у розрізі обставин, передбачених ст. 178 КК України, як-то: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, відсутність постійного місця роботи, майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я.

Під час проведення досудового розслідування, не отримано даних про те, що підозрювана за станом здоров`я не може утримуватись в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Викладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому заявник, у ракурсі цих передумов ,просить дане клопотання задовольнити, адже, згідно ч. 2 ст. 183 КПК України, до підозрюваної можливо застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення до дванадцяти років.

Також, враховуючи суму завданого збитку, що складає понад 1 300 000 грн., обставини вчинення кримінального правопорушення, кількість потерпілих, заявник просить визначити розмір застави підозрюваній співрозмірний з розміром завданої шкоди.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні даного клопотання враховуючи те, що слідчий, прокурор не довели, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам та обрати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження,дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України,заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є:9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язкуз чим останній будучи обізнаною з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрювана підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 та ч. 4 ст. 190 (шахрайство) КК України за обставин викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 20.05.2019 підозрювану було затримано, у порядку ст. 208 КПК України, та 21.05.2019 повідомлено про підозру у вчинені цих злочинів, та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.

На час порушеного у клопотанні питання, про підозрювану встановлено, такі відомості:ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянка України, з незакінченою вищою освітою, офіційно не працююча, одружена, маюча на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживаюча за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима.

Підозрювана, на час вирішення даного питання, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, прийнятну репутацію.

А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюван, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, моглавчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії))вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У той час, як доводи сторони захисту з цього питання є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я;міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що за наслідками судового розгляду не установлено факт неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Такого типу запобіжний захід відповідатиме і найкращим інтересам дитини підозрюваної, якій виповнилося тільки 3 роки 11 місяців 29 днів.

У пунктах 83, 84 постанови Європейського суду з прав людини у справі «Нунесс проти Норвегії» від 28.06.2011 р. (заява №55597/09), зазначено, зокрема, що Європейський суд поділяє думку про те, що трвиале розлучення матері двох дітей, беззаперечно утворить надзвичайно болючий захід по відношенню до дітей. З огляду на тривалий тісний зв`язок з матір`ю… Європейський суд не переконаний в тому, що при конкретних обставинах були в достатній мірі враховані найкращі інтереси дітей для цілей статті 8 Конвенції. В цьому контексті також необхідно врахувати статтю 3 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої, найкращі інтереси дитини мають бути пріоритетом при прийнятті публічними органами будь-яких заходів відносно дітей (см. Постанова Європейського Суду з прав людини «Нойлінгер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), скарга №41615/07, §135, ECHR2010). Таким чином, Європейський суд не впевнений в тому, що влада Норвегії діяла в межах свого розсуду, прагнучи встановити справедливу рівновагу між публічним інтересом у встановленні ефективного міграційного контролю та потребами заявниці у перебуванні в Норвегії з метою підтримання контактів зі своїми дітьми в їх найкращих інтересах».

Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 21:00 год. до 08:00 год. наступного дня, до 20.07.2019.

Зобовязати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця проживання - АДРЕСА_2 .

Зобовязати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у рамках даного кримінального провадження до слідчого та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти до 20.07.2019 наступні обов`язки:

? прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю;

? не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники УП з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваної та зобов`язати останніх негайно поставити її на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 ..

Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:00 год. 27.05.2019.

Слідчий суддя: ОСОБА_1