Провадження №1-кс/127/9225/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015. В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначив, що копію оскаржуваної постанови він отримав 27 травня 2019 року і вважає, що постанова про закриття вищезазначеного кримінального провадження є передчасною, безпідставною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм КПК України. Приймаючи оскаржувану постанову начальник слідчого відділу управління прокуратури області ОСОБА_6 допустив необ`єктивність, не встановив дійсних обставин справи і не дав належної оцінки отриманим доказам по справі. Так, в оскаржуваній постанові останній посилається на висновки судово-медичних експертів №043 від 05.04.2010 і №1540/1576 від 28.03.2018 про те, що у нього не було виявлено тілесних ушкоджень, однак це не може слугувати аргументом, що у нього не було травм та тілесних ушкоджень, тому що експертиза №043 була проведена 05 квітня 2010 року, а йому наносили тілесні ушкодження в період з 03 квітня 2010 року по 2011 рік включно, тобто, як до так і після проведення даної експертизи. Також під час проведення експертизи не було його захисника, а були присутні лише працівники правоохоронних органів, які по суті і застосовували до нього незаконні методи ведення досудового і судового слідства. Тобто, експертиза була проведена з суттєвими порушеннями норм кримінального процесуального законодавства України, так як були порушені його права на захист, передбачені ст. 43, ст. 43-1, ст. 45 КПК України (в редакції 1960 року), в яких зазначено, що участь захисника під час проведення слідчих та процесуальних дій є обов`язковою у випадку, коли санкція статті передбачає пожиттєве позбавлення волі, що підтверджує не тільки сумнівне проведення самої експертизи із завідомо недостовірним висновком, але і про її недопустимість як доказу по справі. Під час проведення експертизи ним неодноразово зазначалось, що в день його затримання, на предмет наявності слідів крові, були взяті змиви з його рук, і 16 квітня 2010 року проведена імунологічна судово-медична експертиза, згідно висновків якої на руках у нього були виявлені сліди його крові. І якщо у нього не було ніяких травм (ран), то звідки взялись сліди його крові у нього на руках. Це свідчить про те, що висновки вищезазначеної експертизи про відсутність у нього травм станом на 03 квітня 2010 року є необ`єктивними та недостовірними. Крім того, в цій експертизі не зазначено, що у нього тілесних ушкоджень не виявлено, як про це вказує в оскаржуваній постанові ОСОБА_7 . Органами досудового розслідування не було надано судово-медичним експертам в повному обсязі достатніх матеріалів, в тому числі і медичних документів, для того, щоб експерти могли встановити не тільки його тілесні ушкодження, але і приблизний період часу, в який вони могли бути отримані. В зв`язку з чим, він вважав необхідним та важливим, щоб була призначена та проведена додаткова судово-медична експертиза у справі, тому під час його допиту в якості потерпілого 09 квітня 2019 року слідчому ОСОБА_5 було заявлено письмове клопотання про проведення додаткової судово-медичної експертизи. Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, йому у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, копію постанови про відмову у задоволенні клопотання йому ніхто не вручив, чим були порушені його права на звернення зі скаргою до слідчого судді про скасування зазначеної постанови. Крім того, начальник слідчого відділу управління прокуратури області ОСОБА_6 в оскаржуваній постанові на безпідставність його доводів щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження по його обвинуваченню посилається на судові рішення, в основі яких лежать рішення прокуратури, які були скасовані. Тобто, дані обставини свідчать про те, що факти фальсифікації матеріалів кримінальної справи про його обвинувачення станом на сьогоднішній день так і не були перевірені. Крім цього, під час його допиту в якості потерпілого 09 квітня 2019 року слідчому ОСОБА_5 ним надавались документи, які підтверджували факти та обставини про вчинення щодо нього протиправних дій працівниками державної установи «Вінницька УВП (№1)», а це копії двох скарг від 10.08.2017 та від 23.08.2017 адресованих ним Уповноваженому Верховної Ради України по права людини на дії та бездіяльність адміністрації державної установи «Вінницька УВП (№1)», після відправки та розгляду яких його було поміщено в нежитлове камерне приміщення №111, щоб таким чином покарати його за те, що він домагався дотримання його прав в установі, про що також свідчили надані ним копії листів відповідей з Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області від 18.10.2017, від 27.10.2017 та від 28.12.2017, а також із Секретаріата Уповноваженого Верховної Ради України по права людини від 27.03.2018. Він просив слідчого ОСОБА_5 про проведення експертизи камерного приміщення №111 державної установи «Вінницька УВП (№1)», однак слідчий ОСОБА_5 у задоволенні зазначеного клопотання йому також відмовив, однак копію постанови йому не вручив, в зв`язку з чим він не зміг звернутись зі скаргою до слідчого судді про скасування постанови про відмову у задоволенні його клопотання. Крім того, ним також заявлялось клопотання про витребування із Центрально-Західного міжрегіонального управління по питанням виконання кримінальних покарань і пробації Міністерства юстиції матеріалів службової перевірки по його заяві від 15 січня 2018 року та долучення їх до матеріалів кримінального провадження як доказу, який підтвердив би той факт, що адміністрація державної установи «Вінницька УВП (№1)» дійсно намагалась здійснювати на нього тиск під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, у задоволенні і цього клопотання йому було безпідставно відмовлено. Копію постанови про відмову у задоволенні його клопотання йому ніхто не вручив, що також є порушенням його прав. Також скаржник вважає, що в порушення норм ст. 217 КПК України, незаконно було об`єднано в одне провадження декілька кримінальних проваджень, які були порушені за його заявами, оскільки особи, відносно яких були порушені кримінальні провадження, працюють в різних сферах державної влади і ніякого відношення органи внутрішніх справ не можуть мати до працівників державної кримінально-виконавчої служби України. 09 квітня 2019 року під час його допиту в якості потерпілого слідчому ОСОБА_5 він заявляв ще одне клопотання про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були очевидцями події та могли підтвердити факти психологічного та фізичного тиску на нього працівниками міліції під час проведення досудового і судового слідства. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим у задоволенні його клопотання в черговий раз було відмовлено і копії постанови про відмову у задоволенні зазначеного клопотання йому не вручено. Начальником слідчого відділу управління прокуратури області ОСОБА_6 в оскаржуваній постанові не було дотримано вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як не було перевірено всіх фактів та обставин кримінального правопорушення, не була також ним дана належна правова оцінка обставинам кримінального правопорушення, також були порушені норми ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримали та просили вимоги скарги задоволити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пославшись на те, що у вищезазначеному кримінальному провадженні всі слідчі дії проведено, повно і всебічно досліджені обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а тому в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015, слідчий суддя вважає, що скарга обгрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області проведено досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000124 від 18.06.2015 за заявами засудженого ОСОБА_3 щодо вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно з постановою начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 18 квітня 2019 року кримінальне провадження №0000124 від 18.06.2015 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 365 КК України.

При вирішенні зазначеної скарги суд враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий зобов`язаний шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, як було встановлено в судовому засіданні потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 09 квітня 2019 року під час його допиту в якості потерпілого заявив чотири клопотання: про проведення додаткової судово-медичної експертизи, про проведення експертизи камерного приміщення №111 державної установи «Вінницька УВП (№1)», витребування із Центрально-Західного міжрегіонального управління по питанням виконання кримінальних покарань і пробації Міністерства юстиції матеріалів службової перевірки по його заяві від 15 січня 2018 року та долучення їх до матеріалів кримінального провадження та допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були очевидцями події та могли підтвердити факти психологічного та фізичного тиску на нього працівниками міліції під час проведення досудового і судового слідства.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, слідчим, в порушення вищезазначеної норми, копії постанов про відмову у задоволенні клопотань потерпілого ОСОБА_14 від 09 квітня 2019 року вручені не були, що позбавило останнього права їх оскаржити, а 18 квітня 2019 року начальником слідчого відділу управління прокуратури області ОСОБА_6 винесена оскаржувана постанова про закриття вищезазначеного кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015 слід скасувати, а скаргу ОСОБА_3 задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 220, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 18 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000124 від 18.06.2015 направити до прокуратури Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: