Справа № 442/8290/19
Провадження № 1-в/442/396/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкриту судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відео конференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :
До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло вказане вище клопотання, в обгрунтування якого захисник покликається на те, що ОСОБА_6 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Дрогобицькій виправній колонії № 40.

В обґрунтування вказаного клопотання захисник покликається на те, що в ході ознайомлення з матеріалами особової справи ОСОБА_6 , ним були виявлені недоліки, а саме: в тексті «Ксерокопії вироку» відсутні особисті підписи суддів, які виносили вирок; Ухвала Верховного Суду України, згідно якої вирок набрав чинності, підписана одним суддею з трьох. Оскільки Вирок суду першої інстанції і Ухвала касаційної інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства, вважає, що його підзахисний утримується під вартою в спосіб який не передбачений законом, а тому просить вважати вирок Севастопольського апеляційного суду від 05.12.2002 року щодо ОСОБА_6 незаконним та застосувати до ОСОБА_6 ст.. 80 КК України та звільнити його з під варти у зв`язку зі збіганням строку давності.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 , просять клопотання задоволити.

Представник адміністрації ДВК №40 покладається на думку суду, а прокурор заперечив щодо задоволення клопотання.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника органу, що відає відбуванням покарання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, матеріали особової справи засудженого, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду м.Севастополя від 05.12.2002 року, ОСОБА_6 , засуджено за п.п. «Г», «Ж», «З» ст.. 93 КК України до довічного позбавлення волі. 17 квітня 2003 року ухвалою Верховного Суду України, вказаний вище вирок залишено без змін.

Із матеріалів особової справи (№ 2-Г-18) засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що як вирок Апеляційного суду м.Севастополя від 05.12.2002 року так і Ухвала Верховного Суду України від 17.04.2003 року, належним чином завірені, а тому підстав для визнання їх незаконними у суду не має, як і не має підстав для звільнення ОСОБА_6 з під варти у зв`язку зі збігом строку давності виконання вироку, з огляду на це суд прийшов до переконання, що клопотання ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання, є надуманим та безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.. 80 КК України, суд-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Львівського апеляційного суду впродовж семи діб з дня її оголошення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1