Справа № 361/8419/19
Провадження № 1-кп/361/751/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
06 грудня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0002371 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 серпня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 17 серпня 2019 року о 07 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Фора», який належить ТОВ «ФОРА», що розташований за адресою: Броварський район, с. Гоголів, вул. Київська, буд. 167г, в якому помітив, як невідомий йому чоловік залишив на дерев`яному столі при виході із магазину мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», моделі «Galaxy J7 Neo», після чого у останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення (крадіжку) вищевказаного майна.
В цей же день і час, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до дерев`яного стола, з якого шляхом вільного доступу, взяв рукою мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», моделі «Galaxy J7 Neo», вартістю 3053 гривні 34 копійки та помістив його до правої кишені своїх штанів, тим самим здіснив його таємне викрадення.
Після цього, о 07 годині 20 хвилин ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3053 гривні 34 копійки.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованому йому злочині за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно 17 серпня 2019 року приблизно о 17 годині 15 хвилин здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung», який належить потерпілому.

Просив суворо не карати та врахувати, що він визнав свою вину повністю, щиросердечно розкаявся, шкоду відшкодовано шляхом повернення майна потерпілому, жалкує про вчинений ним злочин, а також просив надати шанс на виправлення, оскільки він раніше не судимий та на його утриманні знаходиться одна неповнолітня дитина. Свої дії розцінює критично, готовий нести за вчинений злочин покарання.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким проживає спільно із своєю цивільною дружиною та двома своїми дітьми, одна дитина є неповнолітньою, а також зазначив, що за місцем проживання характеризується позитивно.

Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений вину визнає, факт крадіжки, не заперечує.

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_4 за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна, повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду він вільно дав вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, думку прокурора про призначення покарання у виді штрафу, думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві зазначив, що він не наполягає на суворій мірі покарання і покладається на розсуд суду, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, а також що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, викрадене майно повернуто потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно. Зазначені обставини значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 як особа не є небезпечним для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також приймає до уваги і поведінку ОСОБА_4 після вчиненого ним злочину та в суді, яка свідчить, що обвинувачений зробив для себе належні висновки, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, дійшов висновку, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, передбачені ст. 118 КПК України на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для застосування ОСОБА_4 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, жителя АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/1935 від 14 листопада 2019 року в розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень 02 копійки.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy J7 Neo», ввжати повернутим власнику ОСОБА_6 , дозволивши ним після набрання вироком законної сили користуватись та розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1