Справа № 745/27/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/379/19
Категорія - ст. 383 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 70000052 від 11.05.2018 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 13.02.2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Прачі Борзнянського району Чернігівської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383 КК України та ч.2 ст.384 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 31 серпня 2017 року о 14 годині 20 хвилин, діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, звернувся до Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за адресою: вулиця Виноградського, 32, селище міського типу Сосниця, Сосницького району, Чернігівської області із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину, а саме із заявою про те, що ОСОБА_10 25 серпня 2017 року, перебуваючи за адресою: Чернігівська область Сосницький район село Бутівка вулиця Озерна, будинок № 11, незаконно заволодів транспортним засобом - мотоциклом марки «ИЖ Юпитер» д.н.з. НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що вказане повідомлення про вчинення злочину є неправдивим, оскільки дозвіл на керування вказаним мотоциклом та його продаж він особисто надав ОСОБА_10 . На підставі вказаної заяви ОСОБА_7 відомості про вчинення злочину за даним фактом було внесено то ЄРДР 01 вересня 2017 року за № 0000215 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України.

У подальшому ОСОБА_7 01 вересня 2017 року в період часу з 16 години 29 хвилин до 16 години 51 хвилини в службовому кабінеті № 12 Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за адресою: вулиця Виноградського, 32, селище міського типу Сосниця, Чернігівської області, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000215 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, будучи попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, діючи умисно, дав завідомо неправдиві показання як потерпілий про те, що ОСОБА_10 25.08.2017 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «ИЖ Юпитер» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу господарства, розташованого за адресою: Чернігівська область Сосницький район село Бутівка вулиця Озерна, будинок № 11, усвідомлюючи, що вказані відомості є неправдивими, оскільки дозвіл на керування вказаним мотоциклом та його продаж він особисто надав ОСОБА_10 .

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що жоден з доказів, запропонований стороною обвинувачення і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.383,ч.2 ст.384 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та ч.2 ст.384 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підстав ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та безпідставністю виправдання. Прокурор зазначив, що наявність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому злочинів підтверджується, зокрема протоколом його допиту та аудіозапису судового засідання від 20.03.2018 у кримінальному провадженні №0000215 в якості потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вказав, що суд необґрунтовано визнав недопустимими та неналежними докази сторони обвинувачення, зокрема рапорт прокурора Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури та вирок Коропського районного Чернігівської області від 07.09.2018, витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000215, датований 30.11.2018.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник в інтересах обвинуваченого просив залишити її без задоволення як необґрунтовану, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вказували на законність та обґрунтованість прийнятого рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів

Згідно до ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст.373 КПК України, в разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було ОСОБА_7 висунуто обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності та у взаємозв`язку.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину, поєднаного із обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, передбаченому ч.2 ст.383 КПК України та у завідомо неправдивих показаннях під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині, передбаченому ч.2 ст.384 КК України (в редакції станом на 01.09.2017).

Об`єктивна сторона злочинів полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину та завідомо неправдивих показань потерпілого під час провадження досудового розслідування.

Суб`єктивна сторона цих злочинів, характеризується тільки прямим умислом, оскільки вказівка закону на завідомо неправдивий характер повідомлення або надання показань, припускає достовірне знання та усвідомлення винним того, що ним повідомляються відомості, які не відповідають дійсності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на прокурора.

Згідно з принципом безпосередності дослідження показань, речей та документів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно, та відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і знайшло своє відображення у вироку суду, в основу обвинувачення ОСОБА_7 органами досудового розслідування було покладено заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, дані копій протоколів його допиту на стадії досудового розслідування в якості потерпілого та в суді першої інстанції у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також письмові докази.

Дослідивши вказані докази на предмет допустимості та достатності для підтвердження обвинувачення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх доказів для доведення, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

Так, з показань ОСОБА_7 в суді першої інстанції, які він підтримав під час апеляційного розгляду, вбачається, що вину в інкримінованих йому злочинів, не визнав, вказавши, що 25.08.2017 до нього додому в с.Бутівка Сосницького району приїхав ОСОБА_13 , з яким він був добре знайомий і попросив покататися на мотоциклі. Також ОСОБА_14 спитав чи він не продає мотоцикл. Він дозволив йому покататися на мотоциклі і якщо трапиться нагода продати його. Суму обумовили 800-1000 грн. Домовилися, що це ОСОБА_14 зробить протягом 3-4 днів. Наступні дні він намагався зв`язатися з ОСОБА_14 по телефону, але телефон був відключений. 28.08.2017 він звернувся до дільничного та розповів йому про ситуацію з мотоциклом, що дав ОСОБА_14 мотоцикл покататися. Він хотів, щоб дільничний допоміг йому повернути мотоцикл. В ході розмови з дільничним вони домовилися, що він ще буде намагатися самостійно знайти ОСОБА_14 , а якщо не знайде, то прийде в поліцію і напише заяву. Оскільки телефон ОСОБА_14 не відповідав, через декілька днів він приїхав в поліції до дільничного. Зміст заяви в поліцію йому допомагав писати дільничний. На момент написання заяви він вважав, що ОСОБА_14 ошукав його, адже він не повернув мотоцикл і не віддав гроші за проданий мотоцикл. Він звертався з заявою в поліцію для того, щоб знайти мотоцикл чи гроші за його продаж. На той момент він хотів, щоб ОСОБА_14 притягнули до відповідальності, адже був на нього злий і йому були терміново потрібні гроші. Під час написання заяви йому було відомо, що ОСОБА_14 продав мотоцикл і він про це повідомив дільничного. Зміст ст.383 КК України дільничний йому не роз`яснював, але давав читати кодекс. Під час допиту в якості потерпілого, давав правдиві показання, про те, що він домовлявся з ОСОБА_14 про продаж мотоциклу, він слідчому не повідомляв, тому що вона в нього про це не питала. Через деякий час його викликали для проведення очної ставки з ОСОБА_14 , але вона не відбулася. Він тоді повідомляв слідчому, що давав дозвіл на продаж мотоцикла, але вона це ніде не зафіксувала. Під час розгляду кримінального провадження в суді, на нього неодноразово тиснув прокурор, щоб він змінив свої показання, з приводу того, що надав дозвіл на продаж мотоцикла.

Показання обвинуваченого визнані судом першої інстанції належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності, отримані безпосередньо в судовому засіданні та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Зі змісту копій протоколів допиту ОСОБА_7 , в якості потерпілого від 01.09.2017 в межах кримінального провадження № 0000215 від 01.09.2017 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та з протоколу аудіозапису від 27.11.2018 вилученого із матеріалів справи №745/766/17 вбачається, що ОСОБА_7 , добровільно дозволив своєму знайомому ОСОБА_10 покататись на його мотоциклі, зазначивши, що в ході розмови домовились про те, що якщо останній знайде покупця, може продати та оговорили ціну, однак ОСОБА_14 на зв`язок з ним не вийшов і він звернувся до дільничного.

Відповідно до відомостей, викладених в наявній в матеріалах кримінального провадження, а саме заяви ОСОБА_7 начальнику Сосницького ВП ГУНП в Чернігівській області від 31.08.2019, зареєстрованої в Журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 1349 від 31.08.2019 вбачається, що дільничний Сосницького ВП ГУНП прийняв заяву ОСОБА_7 в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_15 , який зловживаючи довірою заволодів його мотоциклом. Зі змістом ст.383 КК України ОСОБА_7 був ознайомлений про що стоїть його підпис.

Разом з тим, як правильно зазначено у вироку показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 хоча і є логічними та послідовними але не підтверджують вину обвинуваченого, в інкримінованих злочинах.

Так, згідно показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що допит потерпілого ОСОБА_7 здійснювався нею у межах кримінального провадження № 0000215 від 01.09.2017 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та безпосередньо перед закінченням досудового розслідування була здійснена перекваліфікація на ч.2 ст.289 КК України.

Разом з тим, відповідно до її показань та показань обвинуваченого, одночасний допит ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не відбувся і додатковий допит потерпілого у кримінальному провадженні проведений нею не був, хоча із заяви ОСОБА_10 їй було відомо, що продаж мотоцикла останній здійснив із згоди ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні було оглянуто кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за ст. 289 ч. 2 КК і колегією встановлено, що після подання ОСОБА_7 заяви про вчинений злочин, відомості до ЄРДРу були внесені за ст. 190 ч. 1 КК України та безпосередньо перед закінченням досудового розслідування була здійснена перекваліфікація на ч. 2 ст. 289 КК України. Однак в матеріалах провадження відсутні витяг з ЄРДРу та постанова про перекваліфікацію злочину.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що він допомагав ОСОБА_7 оформлювати заяву, підказував її текст, роз`яснював йому положення ст.383 КК України, давав почитати статтю в кодексі та відбирав пояснення у ОСОБА_16 , який говорив, що мотоцикл він дав ОСОБА_14 добровільно.

Проаналізувавши та оцінивши всі надані суду сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допитавши обвинуваченого, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд першої інстанції прийшов до переконання, що наявні у справі докази не доводять того факту, що дії ОСОБА_7 були умисними щодо повідомлення завідомо неправдивих відомостей у заяві про вчинення злочину та надані ним показань в якості потерпілого, з чим і погоджується колегія суддів.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України, ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Переконливих доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_7 прокурор у апеляційній скарзі не навів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону та норм матеріального права, які були б підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 13.02.2019 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3