Провадження № 1-кп/331/470/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про призначення судового розгляду

«09» серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000423 від 15.10.2015 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на виконання постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 року надійшло кримінальне провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Обвинувачені та їх захисники не заперечують проти призначення судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав, для закриття провадження, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити за участі прокурора, обвинувачених, їх захисників.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтоване тим, що обвинувачені не визнавали своєї провини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, що може свідчити про їх бажання ухилитись від кримінальної відповідальності. З урахуванням тяжкості вчинених злочинів та покарання за вказані корупційні злочини, яке не може бути меншим ніж 5 років позбавлення волі, обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть спробувати переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків або одна на одну у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному справдженню іншим чином, що на думку прокурора свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на думку прокурора, не зможе ефективно запобігти настанню вищевказаних ризиків.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказане клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та при розгляді справи в суді відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, протягом якого остання сумлінно виконувала покладені на неї обов`язки. Після того, як відносно неї вирок суду набрав чинності, остання самостійно з`явилась до установи виконання покарань. За час відбування покарання в ДУ «Мелітопольська УВП» ОСОБА_5 сумлінно виконувала вимоги режиму, приймала участь в програмах диференційованого виховного впливу. Вищенаведене, на думку захисника, виключає необхідність її тримання під вартою з метою забезпечення виконання можливого вироку суду та виключає можливість ухилення від відбування покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника, в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною покидати місце проживання у нічний час доби, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор жодним чином не доведені, тяжкість покарання та невизнання вини не можуть бути беззаперечною підставою для тримання особи під вартою. Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та при розгляді справи в суді відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді застави, умови якого остання не порушувала. ОСОБА_4 не переховувалась від відбування покарання, навпаки, самостійно звернулась до відповідного органу нацполіції. Обвинувачена має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, не має наміру переховуватись від суду або впливати на свідків.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника, в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Заслухавши дане клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Так, суд враховує дані про особу обвинувачених, їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.
В судовому засіданні встановлено, що в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченої ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 79170 гривень та встановленням певних обов`язків. Після внесення застави обвинувачена ОСОБА_4 була звільнена з під-варти. В ході судового розгляду дія запобіжних заходів відносно обвинувачених періодично продовжувалась.
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обом призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням державного фінансового контролю та пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих функцій у державних органах строком на 3 роки із конфіскацією всього особистого майна. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було ухвалено обчислювати з моменту їх фактичного затримання. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді застави в розмірі 79170 гривень ухвалено залишити без змін до набрання вироком суду законної сили, а після набрання вироком суду законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_9 . Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання ухвалено залишити без змін до набрання вироком суду законної сили (т. 2, а.п. 164-179).
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишений без змін (т. 2, а.п. 240-248).
На виконання вищевказаних судових рішень, 26.09.2017 року о 17-30 годині була затримана ОСОБА_10 , 25.09.2017 року о 18-00 голині була затримана ОСОБА_4 , після чого останніх було направлено до ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань № 144» для відбування покарання (т. 5, а.п. 224-228)
Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 25.06.2019 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 року щодо ОСОБА_4 ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Вказаною постановою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2019 року обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.07.2019 року було переведено з ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань № 144» до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Суд приймає до уваги, що відносно обвинуваченої ОСОБА_5 під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та при розгляді справи в суді діяв запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, протягом дії якого, остання сумлінно виконувала покладені на неї обов`язки, клопотання щодо зміни запобіжного заходу стороною обвинувачення не подавалось. Після набрання вироком законної сили, 26.09.2017 року остання добровільно з`явилась до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з метою відбуття покарання. За час відбування покарання в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань № 144», ОСОБА_5 сумлінно виконувала вимоги режиму, приймала участь в програмах диференційованого виховного впливу. Обвинувачена ОСОБА_5 має постійне місце проживання, яке збігається з місцем її реєстрації, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків та виключає її можливість переховуватись від суду. При цьому прокурором не наведено суду жодних прикладів поведінки обвинуваченої, які могли б свідчити про існування такого ризику, як незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченої, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, суд приходить до висновку, що найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до обвинуваченої ОСОБА_5 може бути особисте зобов`язання із покладенням певних обов`язків.

Разом з тим, в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 79170 гривень та встановленням певних обов`язків. Після внесення застави, обвинувачена ОСОБА_4 була звільнена з під-варти. В ході судового розгляду дія вказаного запобіжного заходу періодично продовжувалась, умови якого остання не порушувала. ОСОБА_4 не переховувалась від відбування покарання, після набрання вироком законної сили, 25.09.2017 року добровільно з`явилась до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з метою відбуття покарання. За час відбування покарання в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань № 144», ОСОБА_5 сумлінно виконувала вимоги режиму, приймала участь в програмах диференційованого виховного впливу. Обвинувачена ОСОБА_4 має постійне місце проживання, яке збігається з місцем її реєстрації, заміжня, що свідчить про міцність її соціальних зв`язків та виключає її можливість переховуватись від суду. Вищенаведене, виключає необхідність її тримання під вартою з метою забезпечення виконання можливого вироку суду та виключає можливість ухилення від суду.

При цьому прокурором не наведено суду жодних прикладів поведінки обвинуваченої, які могли б свідчити про існування такого ризику, як незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги запропоновані законодавцем запобіжні заходи, суд приходить до висновку, що найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до обвинуваченої ОСОБА_4 може бути домашній арешт із забороною покидати місце проживання у нічний час доби та покладенням певних обов`язків.

Враховуючи, що при проведенні підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для розгляду провадження в судовому засіданні, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 314, 315, 316, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000423 від 15.10.2015 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на 19 серпня 2019 року на 10 годину 30 хвилин у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд провадити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши її з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступного днябез дозволу суду, крім випадків невідкладного звернення за медичною допомогою до закладу охорони здоров`я;

- з`являтися до суду за першим викликом та у призначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУНП у Запорізькій області.

Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і повідомити про це суд.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 встановити на два місяці, тобто до 09 жовтня 2019 року.
Змінити запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши її з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду;

- з`являтися до суду за першим викликом та у призначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явилась за викликом до суду без поважних причин, не повідомила про причину своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1