Провадження №1-кп/127/565/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.01.2019 р. за № 0000015,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Під час проведення підготовчого судового засідання виникла необхідність уточнення правового статусу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які під час досудового розслідування були визнані потерпілими у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано були визнані потерпілими у кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину неповнолітній ОСОБА_4 , перебував у комі, тому не міг написати заяву про вчинення відносно нього злочину.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку прокурора.

Адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вважають, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають приймати участь у кримінальному провадженні в якості законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Зі змісту частини третьої статті 55 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як на підставу для визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні прокурор посилався на те, що неповнолітній ОСОБА_4 на час написання відповідної заяви перебував у комі. Однак, суд враховує, що Порядком обліку фактів звернення та доставлення до закладів охорони здоров`я осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів і підрозділів поліції, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 612/679 від 06.07.2016 р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.07.2016 р. за № 1051/29181 на заклади охорони здоров`я покладено обов`язок інформування органів і підрозділів поліції про виявленні тілесних ушкоджень кримінального характеру. Крім того, зі змісту статті 286 КК випливає, що основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до цієї статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи. При цьому об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Варто звернути увагу на завдання кримінального судочинства, яке закріплене у статті 2 КПК, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тобто зі змісту наведеної правової норми випливає, що основним завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави саме від кримінальних правопорушень. Поняття кримінального правопорушення (в даному випадку злочину) міститься у статті 11 КК, зі змісту частини першої якої випливає, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Отже, з`ясуванню підлягає, чи несе обвинувачений майнову відповідальність перед ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в межах кримінального судочинства за вчинення інкримінованого йому злочину, тобто злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК.

Як вже судом зазначено вище, зі змісту статті 286 КК випливає, що основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до цієї статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи.

З обвинувального акту, що надійшов до суду, вбачається, що шкода здоров`ю була заподіяна лише ОСОБА_4 . Відомості про заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наданий суду обвинувальний акт не містить. Інших даних, які б містили відомості про заподіяння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будь-якої шкоди, що охоплюється об`єктивною стороною злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , суду також надано не було. При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що чинний Цивільний кодекс України (далі ЦК) передбачає майнову відповідальність за спричинення шкоди. Даному питанню присвячена книга 82 ЦК. Зокрема, статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду, статтею 1167 ЦК підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а також іншими нормами книги 82 ЦК щодо інших випадків відповідальності за завдану майнову (матеріальну) та немайнову (моральну) шкоду.

Зі змісту абзацу першого частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) випливає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Крім того, Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі КпАП), зокрема, стаття 124 КпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у разі спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід також звернути увагу на те, що у примітці до статті 124 КпАП зроблено застереження, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 1 КпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, в порядку кримінального судочинства здійснюється захист особи, суспільства та держави саме від кримінальних правопорушень, обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого статтею 286 КК, є заподіяння шкоди життю і здоров`ю особи. Саме тому питання щодо майнової (цивільної) відповідальності (окрім кримінальної, якою передбачена можливість призначення відповідного кримінального покарання), на яку посилається сторона обвинувачення та потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 як на підставу їх визнання потерпілими у кримінальному провадженні, слід вирішувати крізь призму заподіяння майнової шкоди саме життю та здоров`ю особи і саме внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху. Відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнова та немайнова (моральна) шкода була спричинена саме внаслідок вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, тобто внаслідок спричинення шкоди їх здоров`ю, суду надано не було. Тому суд приходить до переконання, що правові підстави для участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кримінальному провадженні в якості потерпілих відсутні.

Разом з тим, частиною першою статті 59 КПК визначено, що якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. При цьому згідно з частиною другої зазначеної правової норми питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 44 КПК про залучення законного представника слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, копія якої вручається законному представнику.

Отже, суд вважає за необхідне змінити правовий статус ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, припинивши їх участь у кримінальному провадженні в якості потерпілих та залучивши їх до участі у кримінальному провадженні в якості законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 .

Керуючись статтею 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Припинити участь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, в якості потерпілих.

Залучити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, в якості законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: