Справа № 214/3228/17
1-кп/214/299/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001010 від 10.04.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який не працює, має базову середню освіту, не одружений, не судимий,

який без реєстрації мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор надав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтовано наступним. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. З моменту зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт останній жодного разу до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, у зв`язку з чим, судом неодноразово було винесено ухвали про примусовий привід обвинуваченого, які не виконані, про що складено відповідні документи. Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_4 неодноразово порушено покладені на нього обов`язки визначені судом при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. У зв`язку із неможливістю виконати ухвали про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_4 та неодноразовою його неявкою, останнього судом оголошено у розшук. При цьому, ОСОБА_4 не працює, тобто не має офіційного джерела доходів та вчинив злочин з корисливих мотивів. Таким чином, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 покладалася на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований та не має належних і достатніх засобів для існування, не одружений, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, або без такої.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року, обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, однак умови домашнього арешту останній порушив, перебував у розшуку. З огляду на наведене, відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2019 року, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахування вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, згідно ст. 12 КК України, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 197 331, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.01.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 25.11.2019 року о 16 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1