Єдиний унікальний номер 722/1936/19
Номер провадження 1-в/722/194/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 28.11.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Розгляд справи здійснювався за відсутності прокурора, представника виправної колонії, представника спостережної комісії та засудженого, які, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви, у яких прокурор, представник виправної колонії та представник спостережної комісії заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, а засуджений просив клопотання задовольнити.
Дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.10.2017 року, який змінено постановою Верховного Суду від 22.11.2018 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.186, ч.2 ст.263, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Згідно розпорядження, вирок суду 1-ї інстанції щодо ОСОБА_3 набрав законної сили 19.12.2017 року.
Строк відбування покарання засудженого ОСОБА_3 за вищевказаним вироком відраховується з 16.04.2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 зараховано у строк покарання період перебування під вартою, а саме з 16.04.2017 року по 21.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою Верховного суду від 22.11.2018 року засудженому додатково зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув?язнення з 22.06.2017 року до вступу вироку в законну силу 19.12.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, внаслідок зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі є 12.08.2020 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, ОСОБА_3 засуджений за вчинення умисних злочинів, одні з яких є злочинами середньої тяжкості (ч.1 ст.186, ч.2 ст.263 КК України), а інший тяжкий злочин (ч.2 ст.186 КК України).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання та період часу, який зараховано судом у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67) засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання з 03.05.2019 року.
Як вбачається із особової справи та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 16.04.2017 року. За час перебування в Чернівецькій УВП (№33) засуджений ОСОБА_3 мав одне заохочення. Разом з тим, за порушення вимог режиму відбування покарання в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено в установленому законом порядку. За час відбування покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_3 не притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №322 від 03.12.2019 року та особової справи встановлено, що по прибуттю до установи і по теперішній час засуджений ОСОБА_3 працевлаштований днювальним відділення. До виконання своїх обов`язків відноситься безвідповідально, потребує постійного контролю за виконанням поставлених завдань.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» 04.12.2019 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_3 по відношенню до персоналу установи тактовний. По відношенню до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має переважно охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні та установі відвідує під контролем. Подав заяви на участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження» та «Правова освіта», однак активної участі у реалізації даних програм не приймає. В 2019 році здобув спеціальність «Столяр будівельний» у навчальному центрі при установі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримання посилок та передач. Згідно вироку суду завданих злочином збитків немає, вину у вчинених злочинах визнав.
Відповідно до довідки медичної частини №368 від 03.12.2019 року, засуджений ОСОБА_3 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №156, станом на 03.12.2019 року, виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_3 в установі на виконанні не перебуває.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із виписки з протоколу №4 від 08.05.2019 року засідання комісії відділення ДКДІР з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_3 станом на 08.05.2019 року не став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_3 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, процес позитивних змін у особистості засудженого ОСОБА_3 на даний час, на думку суду, не відповідає ступеню виправленню, передбаченого ст.81 КК України, який дає підстави дійти висновку про доведеність його виправлення та унеможливить у подальшому вчинення ним умисних злочинів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1