ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/1812/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 27 листопада 2019 року включно, без визначення застави.
Зобов`язано старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_9 про тримання під вартою останнього.
Встановлено строк дії ухвали до 27 листопада 2019 року включно.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді 01.10.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання (а.с.34-35).

В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що ОСОБА_9 , 29 вересня 2019 року, приблизно о 18:00, керуючи технічно справним автомобілем «МАN ТGА 18.480» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «ВЕСТТ 975310» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Чугуїв-Печеніги-Великий Бурлук» зі сторони смт. Печеніги в напрямку м. Чугуїв, в районі 1 км+800 метрів вищевказаної автодороги, в порушення вимог п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України, (далі Правила) згідно до якого: «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані», діючи необережно, не впевнившись перед початком маневру обгону, що смуга на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-217130», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого водій ОСОБА_10 та пасажир автомобіля «ВАЗ-217130» ОСОБА_11 загинули на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень.
30.09.2019 року о 00:00 год. ОСОБА_9 фактично затриманий після скоєння дорожньо-транспортної події та 30.09.2019 о 02:00 год. стосовно останнього складено протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України.
30.09.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 29.09.2019; протоколом затримання водія ОСОБА_9 .
Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Одночасно сторона обвинувачення вважає неможливим визначення розміру застави для підозрюваного відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочину, який спричинив загибель двох осіб (а.с.2-4). Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_9 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обрав для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. З, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована і винесена з порушенням норм КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р. кожна особа, заарештована або затримана на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, має право постати перед суддею і бути вислуханою з питань, пов`язаних з її утриманням під вартою.
ОСОБА_9 01 жовтня 2019 року був доставлений до слідчого судді Київського районного суду міста Харкова, де і було розглянуто питання стосовно обрання йому запобіжного заходу.
За таких обставин, слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова при винесенні оскаржуваної ухвали було дотримано п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини 1950 р., оскільки розгляд питання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 відбувся за присутності підозрюваного.
Таким чином, слідчим суддею виконано вимоги КПК України та міжнародного права.
Вимога в апеляційній скарзі щодо розгляду даної апеляційної скарги за особистої участі підозрюваного ОСОБА_9 , який утримується під вартою, не базується на вимогах КПК України з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_9 має статус, в силу вимог КПК України, не обвинуваченого, а підозрюваного, а тому розгляд справи за його участю як і вимога про це захисника не підлягають задоволенню.
Вимога захисника в апеляції про проведення судового розгляду апеляційної скарги за участі підозрюваного ОСОБА_9 не узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», який чітко зазначає в п. 244, що в принципі апеляційний суд може переглядати постанову щодо тримання під вартою, винесену судом нижчої інстанції, за участі лише захисника затриманої особи, але за умовами забезпечення достатніх процесуальних гарантій під час судового засідання першої інстанції.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слід зазначити, що метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі- Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обгрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що
«суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину».
Апеляційний суд враховує наведену позицію ЄСПЛ і те, що тримання під вартою є запобіжним заходом забезпечення кримінального провадження відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК України та враховує рішення ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства, що зазначив, що будь-яка особа яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до
ОСОБА_9 є недостатнім.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України; наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3,п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України;

2.наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.34-35). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1,п.3 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави погоджується і апеляційний суд.

Наявність у ОСОБА_9 дружини, двох малолітніх дітей, непрацездатних батьків та тих фактів, що підозрюваний єдина особа в сім`ї, що утримує свою родину, має позитивну характеристику за місцем проживання, та за місцем роботи, повністю визнає свою вину, та приймає активну участь у наданні матеріальної допомоги потерпілим не спростовують висновки слідчого судді.

Посилання захисника на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішень ЄСПЛ «Вєренцов проти України», «Гарсія проти Іспанії», «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», «Таран проти України» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.1,п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,182,183,193,194,309 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, вірно зазначено, що у відповідності до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, він вважає за можливе не визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.
Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.
Судова колегія зазначає, що фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, достовірності, відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали і з ними погоджується і апеляційна інстанція.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч.3 ст.286 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: