ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/960/17 Номер провадження 11-кп/814/108/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.115 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001830, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лубни, Полтавської області, громадянку України, освіта середня, розлучену, не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , засуджено:
-за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_10 визнана винною в тому, що 05 жовтня 2016 року близько 08.30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , між нею та її матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власницею зазначеної квартири, виникла сварка. Під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_10 умисно нанесла один удар ножем в шию ОСОБА_12 , спричинивши останній різане поранення шиї. Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_12 померла на місці події.
У подальшому, з метою приховати сліди злочину, ОСОБА_10 розчленувала труп ОСОБА_12 та розвезла його частини у різні місця м. Лубни Полтавської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження, за підозрою ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, закрити у зв`язку з недостатністю доказів для визнання винуватості.

Вказує, що ОСОБА_10 надавала покази під час досудового розслідування під фізичним та психологічним тиском працівників поліції, під тиском також був проведений слідчий експеримент.

Зазначає, що в дні зникнення матері, ОСОБА_10 працювала на виробництві і тому у неї не могло бути часу на розчленування тіла матері. При цьому, звертає увагу на те, що жоден з доказів, наданих до суду стороною обвинувачення, не доводить вину обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого, вказує на те, що ним не був сплачений судовий збір, а колегією суддів не взято до уваги той факт, що у потерпілого з бабусею були напружені стосунки, а тому ставить під сумнів моральні страждання останнього.

Потерпілий ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та збільшити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди з обвинуваченої з 20 000 грн. до 100 000 грн.

Вказує, що суд не в повній мірі врахував те, що він був рідним онуком вбитої, більшість свого життя проживав разом з бабусею, яка після смерті його матері виховувала його, а зі смертю бабусі, він втратив останнього кровного родича, з яким постійно спілкувався і яка мала для нього велике значення.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги та їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 на підтримку поданої потерпілим апеляційної скарги, прокурора, який проти задоволення поданої захисником в інтересах обвинуваченої апеляційної скарги заперечив, при вирішенні апеляційної скарги потерпілого поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи принесених апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні цього злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника про те, що її вина та кваліфікація дій не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі даними протоколів огляду місця події від 11.10.2016, 19.10.2016, 20.10.2016, 21.10.2016 року, даними висновків судово-медичних експертиз №286, 286-Д, 286-Д1, 286-Д2, 286-Д3; висновків судово-імунологічних експертиз №1021, 1024; судових молекулярно-генетичних експертиз №10-1/781 мб, 10-1/786 мб, 10-1/785 мб; судово-криміналістичної експертизи №309-МК; судової експертизи з дослідження лакофарбових матеріалів і покрить №11644, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Так, за даними протоколу огляду місця події від 19.10.2016 в м.Лубни, на території поблизу будівлі колишньої їдальні ремонтно-механічної майстерні на вул.Володимирський проспект 167, виявлено від`єднану голову невстановленої особи, на якій маються нашарування темного кольору маслянистої речовини та речовини, схожої на фарбу коричневого кольору.

За даними протоколу пред`явлення на впізнання від 20.10.2016 ОСОБА_16 у знайденій голові за формою носа, губами, підборіддям та зубною формулою впізнала голову ОСОБА_12 .

В подальшому, за даними протоколу слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_10 21.10.16, остання розповіла про причини виникнення між нею та її матір`ю ОСОБА_12 сварки, що відбулася у спальній кімнаті квартири за місцем їх проживання, в ході якої ОСОБА_10 нанесла ОСОБА_12 тілесне ушкодження ножем в область шиї. Після смерті матері розчленувала її тіло за допомогою двох кухонних ножів та молотка з балкону та в подальшому, протягом декількох днів виносила з квартири в поліетиленових пакетах останки тіла, які викидала в сміттєві баки та інші місця міста та у приміській зоні. На манекені показала механізм та локалізацію нанесеного тілесного ушкодження, а на місці вказала, куди викидала останки тіла ОСОБА_12 та ножі, за допомогою яких розчленувала тіло, та молоток у квартирі, який використовувався при цьому.

За даними висновку судово-медичної експертизи №286-Д2 від 03.02.16, показання ОСОБА_10 , дані нею під час проведення за її участю слідчого експерименту в цілому не протирічать даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 в частині характеру та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть та в цілому не протирічать даним в частині характеру та механізму розчленування трупа.

Відповідно до даних протоколів огляду місця події, проведених 21.10.16 - на території між Лубенським молокозаводом і залізничним полотном на проспекті Володимирському, за 50 м. від дороги виявлено поліетиленовий пакет жовтого кольору, в середині якого знайдено залишки людського тіла; у яру на території лісистої місцевості за залізничними коліями від автодороги по Володимирському проспекту м.Лубни, навпроти Автозаправної станції (буд.218), виявлено чотири полімерні пакети білого кольору на відстані 4 м. між собою. Всі пакети розірвано, на їх стінках виявлено нашарування бруду та невідомої речовини; в колодязній ямі біля заводу «Лічмаш» на проспекті Володимирському 128/2 у м.Лубни, на дні виявлено два ножі.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/781 мб від 31.03.17 встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові на марлі просякнутої вмістом із м`яких тканин ділянки хребта трупа ОСОБА_12 , марлі просякнутої кров`ю з частин тіла ОСОБА_12 , волосся з фрагмента шкіри №1 трупа ОСОБА_12 . Генетичні ознаки (ДНК-профілі) на марлі збігаються між собою та належать одній особі жіночої генетичної статі. Окрім того, експертами встановлено, що генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 містять генетичні ознаки (алелі), які зустрічаються в ДНК-профілях крові на марлі просякнутої вмістом із м`яких тканин ділянки хребта трупа ОСОБА_12 , марлі просякнутої кров`ю з частин тіла ОСОБА_12 , волосся з фрагмента шкіри №1 трупа ОСОБА_12 . Таким чином, ОСОБА_10 може бути біологічною донькою крові на марлі просякнутої вмістом із м`яких тканин ділянки хребта трупа ОСОБА_12 , марлі просякнутої кров`ю з частин тіла ОСОБА_12 , волосся з фрагмента шкіри №1 трупа ОСОБА_12 . Ймовірність даної події складає 99,99992605%.

Так, згідно даних висновків судово-медичних експертиз №№ 286, 286-Д, 286-Д1 від 24.11.2016 року при судово-медичній експертизі розчленованих частин тіла трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження, які розділені на дві умовні групи: 1) різане поранення шиї справа з пересіченням м`яких тканин, м`язів шиї, судин шиї пересічена загальна сонна артерія та яремна вена з крововиливами в глибині та навколо ушкоджень, також мається щілеподібне ушкодження щитоподібного хряща більш правої пластинки з переходом на ліву пластинку через центральну частину хряща, ушкодження проникає в порожнину гортані, при співвідношенні ушкоджень визначається раньовий канал в направленні спереду назад, декілька зверху вниз, справа на ліво, глибиною до 2,5 см., які носять характер прижиттєвості і утворилися від дії гострого предмета, який має гостре лезо. Вище зазначені тілесні ушкодження наносились з достатньою силою і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілої. Після отримання цих тілесних ушкоджень потерпіла могла жити короткий проміжок часу, вимірюваний хвилинами. 2 група розчленовані частини тіла. Розчленування частин тіла ОСОБА_12 проводилося посмертно. Причиною смерті ОСОБА_12 явилось різане порання шиї справа з пересіченням м`яких тканин, м`язів шиї, судин шиї пересічена загальна сонна артерія та яремна вена з крововиливами в глибині та навколо ушкоджень, з щілеподібним ушкодженням щитоподібного хряща, що проникає в порожнину гортані та супроводжувалося шоком-крововтратою. Її смерть могла настати 05.10.2016р.

За даними протоколу огляду від 21.10.2017, в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , зафіксовано, що підлога спальної кімнати пофарбована фарбою червоно-бурого кольору, під лівим ліжком та у правому ближньому кутку, поряд із дерев`яною тумбочкою (за вхідними дверима) має сліди недавнього підфарбовування. У лоджії, що примикає до кімнати зали, виявлено та вилучено молоток із дерев`яною ручкою; на правій та лівій стінці туалету, у проекції унітазу виявлено численні плями червоно-бурого кольору, схожої на кров та вилучено зіскоб речовини бурого кольору з ванної кімнати.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №1024 від 06.12.16 на зіскобі з ванної кімнати з лівої сторони, вилученому при огляді місця події, знайдена кров людини, де виявлений антиген В. Ця кров може походити від ОСОБА_12 , а за даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-1/786 мб від 07.04.17р на молотку з дерев`яною ручкою, виявленому та вилученому під час огляду місця події 21.10.16, встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, які належать особи жіночої генетичної статі. Генетичні ознаки клітин з ядрами на руків`ї та робочій частині молотка збігаються з генетичними ознаками крові на марлі, просякнутої вмістом із м`яких ділянок хребта трупа ОСОБА_12 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 .

Окрім того, за даними висновку судово-криміналістичної експертизи №309-МК від 21.12.2016 на клаптиках шкіри трупа ОСОБА_12 виявлено металізацію сполуками заліза у вигляді загального забруднення. Різані ушкодження, колото-різана рана, вруби і розруби на кістках, перелом 11 ребра внаслідок прямої дії гострого предмета могли утворитися від дії як одного, так і декількох гострих предметів, які мають гострі леза, без відображення індивідуальних особливостей леза.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченої належним чином перевірені судом, об`єктивно узгоджуються між собою та відображають реальну картину події, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи сторони захисту та обвинуваченої в принесеній апеляційній скарзі щодо застосування до ОСОБА_10 під час допиту в ході досудового розслідування фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції, оскільки суд першої інстанції, виходячи з засад безпосередності дослідження доказів, допитав обвинувачену ОСОБА_10 безпосередньо в ході судового розгляду та не приймав її показань, наданих в ході досудового розслідування.

Щодо доводів сторони захисту з приводу здійснення тиску на ОСОБА_17 і під час проведеного за її участю слідчого експерименту, колегія суддів відмічає наступне.

Так, в ході судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 поняті під час проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_15 , яка була статистом під час проведення цієї слідчої дії, при цьому свідки суду зазначили, що ОСОБА_10 в їх присутності та присутності свого захисника вільно та добровільно розповідала про обставини вчиненого, зазначала його механізм, деталізувавши обставини злочину в приміщенні поліції, в подальшому в квартирі, де вона проживала з матір`ю та на місцях смітниках та лісосмузі, де викидала пакунки з частинами тіла ОСОБА_12 та знаряддя злочину. При цьому, як зазначали свідки, з боку працівників поліції будь-якого примусу на ОСОБА_10 не здійснювалося.

Окрім того, слід відмітити, що саме внаслідок наданих ОСОБА_10 показань в яких вона зазначила місця, де викидала поліетиленові пакети з частинами тіла матері та ножі, працівниками поліції і були вони виявлені та вилучені. При цьому показання ОСОБА_10 в повній мірі підтверджені та узгоджуються з проведеними в рамках даного провадження експертизами. Окрім того, надаючи пояснення в ході слідчого експерименту та відповідаючи на запитання інших учасників цієї слідчої дії ОСОБА_10 настільки їх деталізує, що свідчить про те, що про такі обставини могла повідомити лише особа, якій вони достеменно відомі та яка безпосередньо їх вчиняла.

В ході апеляційного розгляду, задля перевірки заяви ОСОБА_10 з приводу неправомірності дій працівників поліції щодо неї в ході проведення досудового розслідування, колегією суддів було прийнято рішення про надання доручення Полтавському територіальному управлінню державного бюро розслідувань провести перевірку заяви ОСОБА_10 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення службовими особами Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, за результатами якої слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві 18.10.2019 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000349 від 11.05.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях службових осіб ГУНП в Полтавській області.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_11 , подана в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідає вимогам статей 50, 65 КК України призначене обвинуваченій ОСОБА_10 покарання, яке за своїм видом і розміром є цілком справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Крім іншого, захисник не погоджується із задоволенням цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що потерпілий повинен був сплатити судовий збір.

Однак такі доводи захисника також є неспроможними з огляду на таке.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Разом з тим, відповідно до п.6 цієї ж частини статті передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно з законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд першоїї інстанції вірно прийняв до розгляду та вирішив поданий потерпілим цивільний позов в рамках кримінального провадження.

Водночас, доводи потерпілого ОСОБА_7 в принесеній апеляційній скарзі щодо невірного визначення розмір стягнутої на його користь з обвинуваченої моральної шкоди, заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди не в повній мірі враховано вищенаведені норми Закону, рекомендації Верховного Суду України.
Так, саме винними діями ОСОБА_10 . ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий в зв`язку з вчиненням щодо його рідної бабусі кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Визначаючи розмір завданої потерпілому моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг моральних страждань і переживань потерпілого, який внаслідок дій обвинуваченої втратив найріднішу людину, що замінила йому матір, виховувала його, глибину цих страждань та їх наслідки, тому, враховуючи наведене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, завдана потерпілому моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 100 000 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_10 вчинила злочин у період до 20 червня 2017 року, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, відповідно до правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17. Судом першої інстанції при постановленні вироку зараховано ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з часу її затримання та по 21.06.2017 року, тому підлягає зарахуванню ОСОБА_10 , відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України і час перебування її під вартою з 22.06.2017 р. до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Полтави від 13.12.2017 року змінити.

Збільшити розмір стягненої з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілого моральної шкоди та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 100 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону №838-VIII від 25.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_10 в строк покарання перебування її під вартою з 22.06.2017 року по 04.12.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4