У Х В А Л А
05 серпня 2019 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим,
Скаржник про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився, при цьому ОСОБА_3 подано заяву про розгляд скарги без її участі.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя не наділений правом вживати заходи примусу у вигляді приводу для забезпечення участі скаржника в судовому засіданні.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності скаржника та слідчого, на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, дослідивши матеріали скарги та витребувані матеріали кримінального провадження приходжу до наступних висновків.
17.07.2019 року до ТУ ДБР надійшло клопотання ОСОБА_3 від 15.07.2019 року про визнання її потерпілим у даному кримінальному провадженні.
19.07.2019 року слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у. м. Хмельницькому ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Разом з цим, у заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої внесено відомості до ЄРДР, зазначено про обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 .
При цьому, з вказаної постанови не вбачається, що слідчим вчинялись будь-які слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення заподіяної шкоди ОСОБА_3 , хоча у своїй постанові слідчий зазначає, що будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Враховуючи наведені обставини, вказані вимоги закону слідчим не дотримано, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя -
Копію ухвали направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя