ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1816/19 Справа № 202/3633/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 0000453,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянину України, працюючого охоронцем на фірмі Рукост, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, до 13 липня 2019 року, включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх спостерігачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року; протягом перебування ОСОБА_7 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції не надходило, що також підтверджено пояснення лікаря швидкої допомоги, викликаної в дане судове засідання за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 , яка пояснила, що останній має задовільний стан здоров`я та не потребує екстреної госпіталізації до лікарні, а його пояснення щодо кровотечі медичним оглядом не підтверджені.
Досліджуючи думку захисника ОСОБА_9 щодо можливості зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт, суддя також врахував ті обставини, що ОСОБА_7 на цей час обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому прийшов до висновку, що альтернативні запобіжні заходи на цей час є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі:

- обвинувачений ОСОБА_7 , просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 щодо можливості змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Вказує, що знаходиться у дуже тяжкому стані, переніс інсульт, має внутрішні кровотечі, має матір інваліда яка потребує догляду, також має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Як вбачається з виділених матеріалів, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000453 від 01.03.2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , обвинувачений у вчинені злочину, передбаченого п.п.4,12, ч.2 ст. 115 КК України.
В теперішній час відносно вказаних обвинувачених постановлено обвинувальний вирок та стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 15 травня 2019 року в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а також клопотання захисника овбиунваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу його підзахисному на домашній арешт.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи адвоката обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та адвокатом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені. Наявність тих фактів, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, матір інваліда, яка потребує догляду, також має на утриманні неповнолітню дитину та тяжкі захворювання, не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Що стосується доводів ОСОБА_7 про необхідність його лікування, то колегія суддів зазначає, що необхідна медична допомога йому може бути надана за місцем перебування в слідчому ізоляторі.
Колегія суддів крім цього зазначає, що наведені адвокатом в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і їм судом була надана належна, критична оцінка.
Як вбачається з тексту ухвали, вона за змістом є належним чином вмотивована, обґрунтована та законна.
Суттєвих порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування чи зміни судового рішення, - не встановлено.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого, п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4