Справа № 204/5901/19
Провадження № 1-кс/204/2138/19
УХВАЛА
Іменем України

27 вересня 2019 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

встановив:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000248 від 05.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про шлюб Індустріального районного у м. Дніпро відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 19 грудня 1998 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб під актовим записом № 4.
Згідно свідоцтва про смерть виданого Індустріальним районним у м. Дніпро відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 388.
ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої дружини та надав всі необхідні документи. Справу відкрито за № 23/2019. Від нотаріуса ОСОБА_5 стало відомо про існування арешту на спадкове майно. Згідно запитів нотаріуса та відповідей на них, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем коло яких сформовано.
У зазначеному кримінальному провадженні № 0000248 від 05.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ніяких дій не проводиться, спір або неправомірні дії відносно квартири АДРЕСА_1 відсутні, а накладений арешт та заборона позбавляє права та перешкоджає ОСОБА_5 вільно розпоряджатися своїм майном. ОСОБА_5 вважає, що арешт на квартиру накладений не обґрунтовано, жодних об`єктивних підстав чи підозр вважати, що квартира є доказом злочину не має. ОСОБА_5 не має намірів протиправно змінити, знищити чи відчужити майно. В даному випадку відсутня мета накладення арешту. Враховуючи викладене, ОСОБА_5 звертається до суду з клопотанням про скасування арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор залишив розгляд клопотання на розсуд суду.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку сторін, приходжу до наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 18.02.2019 року про арешт майна, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить тимчасовий характер.
Відповідно до положень ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив і батьки.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000248 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року, у зазначеному кримінальному провадженні, було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити щодо зазначеної квартири будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 05.02.2019 року, при цьому жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує права заявника, перешкоджає останньому успадкувати зазначену квартиру за законом та оформити належним чином право власності.
Обставин, які б перешкоджали скасуванню арешту, прокурором в ході судового розгляду не наведено.
З огляду на викладене, існують достатні підстави вважати, що в даному випадку порушується справедливий баланс між метою застосування арешту та правом власності на майно, а тому в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з переліком відповідних заборон, відпала потреба. Відповідно слід задовольнити надане клопотання ОСОБА_5 та скасувати арешт на зазначене нерухоме майно, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року.
Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Скасувати заборону будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Роз`яснити ОСОБА_5 його обов`язок сприяти проведенню повного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, утриматись від можливого перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом приховування або відчуження зазначеного нерухомого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1