Справа № 488/2146/18
Провадження № 1-кп/488/120/19 р.
У Х В А Л А
15.08.2019 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,-
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки наявні ризики, передбачені пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, на данний час вони не зменшились та не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 проти продовження строку тримання під вартою заперечували. Обвинувачений, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків, його непричетності до інкримінованих злочинів та існування стійких соціальних зв`язків - дружини та двох малолітніх дітей, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, виходячи із наступного:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів тяжких корисних злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Інкриміновані злочини скоєно обвинуваченим за обтяжчуючих обставин - грабіж, поєдниний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, а також розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому Законом порядку; останній раз звільнився з місць позбавлення волі 14.07.2015 року, інкриміновані йому кримінальні правопорушення були скоєні в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Встановлено також, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, легального джерела доходів не мав.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик вчинення іншого злочину та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека продовження злочинної діяльності та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 - вчинення ряду насильницьких злочинів відносно жінок понад 40 років, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
На думку суду, у сукупності перелічені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого, незважаючи на наявність у останнього місця реєстрації та родини, свідчать про те, що ризики, враховані при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, а тому, в разі спливу строку тримання його під вартою чи застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж раніше обраного судом, він може ухилитися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, тому суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, вважаючи їх такими, що не спростовують встановлених судом вищезазначених ризиків. Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178,183, 331 КПК України, суд,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Миколаївської області, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 14 жовтня 2019 року включно.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.
У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1