ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 621/3261/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2635/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 08 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, без участі обвинуваченого, від якого не надійшло заяв про його участь у справі, з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 07 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 15 07 2019 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 12 09 2019 року із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 115260 (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акта №0001014 від 16.11.2018, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку листопада 2018 року, більш точної дати та часу встановити не надалося за можливе, перебуваючи по вул. Мічуріна в м. Зміїв Харківської області у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , через хвіртку потрапив на територію подвір`я, та через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку, будівля якого розташована на території вказаного домоволодіння, де скориставшись тим, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, з корисливих мотивів, таємно, повторно, з метою наживи, викрав акумуляторний шуруповерт ТМ «Metabo» PowerMaxx ВS, бувший у вжитку, без ушкоджень, вартістю 847,08 грн., що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 , покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4239 від 15.11.2018 на вищезазначену суму.

Згідно обвинувального акта №0000074 від 31.01.2019, денний час, більш точного часу встановити не надалося за можливе, ОСОБА_6 перебував поблизу автобусної зупинки на перехресті вул. Таранівське шосе та вул. Пролетарське шосе в м. Зміїв Харківської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 зайшов до автобусу, що рухається по маршруту «Мікрорайон-Ж/Д вокзал» у м. Зміїв, знаходячись в якому, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, з корисливих мотивів, таємно, повторно, з метою наживи, викрав мобільний телефон ТМ «Хіаоmі» моделі «Redmi 5А» 16 СЬ, бувший у вжитку, без ушкоджень, вартістю 2420,40 грн., що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 покинув місце вчинення Злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №367 від 30.01.2019 на вищезазначену суму.

Згідно обвинувального акта №0000435 від 30.05.2019, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням до сховища, вчиненому повторно.

Так, в період часу з 22.00 години 16 травня 2019 року по 11.00 годину 17 травня 2019 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , територія якого огороджена парканом, що забезпечує його охорону та унеможливлює несанкціонований доступ до його території.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 в той же момент, знаходячись поблизу вищевказаного домоволодіння, переконавшись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, протиправно, через хвіртку, шляхом відкриття її закриваючого пристрою, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку металевого швелеру бувшого у вжитку, який знаходився на огородженій території домоволодіння, довжиною 5 метрів, загальною вагою 78 кілограмів 400 грамів, вартістю 7 гривень 00 копійок за 1 кілограм, загальною вартістю, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1765/19 від 24 травня 2019 року, 548 гривень 80 копійок, який належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 548 гривень 80 копійок.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 слідчим суддею було враховано ризики вчинення нових кримінальних правопорушень, а також переховування від органів досудового розслідування та суду.

Під час вирішення питання щодо можливості продовження строку тримання під вартою суд взяв до уваги наступні обставини.

У відношенні ОСОБА_6 ухвалено вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2017, яким він засуджений за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу статті 75 Кримінального кодексу України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, а також вирок Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2018 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, за яким він засуджений до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу статті 75 Кримінального кодексу України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Отже, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку за попередніми вироками трьох епізодів корисливих, у тому числі тяжких, злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, що вказує на наявність ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій викладено прохання про скасування ухвали про продовження строку тримання під вартою та обрання міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням обвинуваченого під вартою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив про відмову в продовженні строку тримання під вартою та обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого по даній справі, суд першої інстанції прийняв до уваги ті обставини, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вказує на наявність ризику переховування від суду та було враховано наявність ризиків, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_14 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що відсутні підстави для тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки до нього відсутні будь-які претензії майнового характеру. Вказує, що ніяких тяжких наслідків від дій його підзахисного не настало та зазначає про необхідність постійного лікування ряду тяжких хвороб, наявних у обвинуваченого, докази яких наявні в матеріалах справи.

Суд першої інстанції прийняв до уваги вагомість зазначених доводів та надав їм належну оцінку, вказавши про відсутність достовірних відомостей щодо неможливості отримання належної медичної допомоги в умовах СІЗО, тому ці доводи не є вирішальними під час вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Разом з тим, захисник посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарькавий проти України» від 18 лютого 2010 року, в якому зазначено, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, кім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції; цей перелік є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

В той же час у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того суд прийняв до уваги, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку колегії суддів апеляційного суду, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, за обставин, викладених в апеляційній скарзі, на даний час не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 197, 199, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 07 2019 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 09 2019 року, включно, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді :

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4