Провадження №11-кп/824/2653/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 28 вересня 2019 року, включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000177 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 28 вересня 2019 року, включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт чи особисте зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 відсутня «розумна підозра» з точки зору фактичних підстав так і правової кваліфікації діянь, інкримінованих йому.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв спроб знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Не підтверджено жодними даними і наявність ризику того, що ОСОБА_8 буде незаконно впливати на свідків. Жодним доказом не підтверджено, що будь-хто з підозрюваних знаходиться під впливом або тиском обвинуваченого ОСОБА_8 чи знаходиться в матеріальній чи службовій залежності від нього. Не містять матеріали провадження і даних про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має міцні зв`язки, має на утриманні батьків, піклується про свою неповнолітню доньку, проживає разом із цивільною дружиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, тому, вважає, що до останнього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , котрі також підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг та просив ухвалу залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків не процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції взяв до уваги, що першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність не з`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак, необхідно щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема минулому та особі обвинуваченого.
Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зокрема, надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 переховуватися від суду, суд першої інстанції взяв до уваги те, що існує значна ймовірність, що останні з метою уникнення покарання за інкриміновані їм дії, які кваліфіковані, як особливо тяжкий злочин, можуть вчинити спроби, спрямовані на ухилення від суду.
З огляду на суспільну небезпеку та характер наслідків інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дій, суд першої інстанції вважав не безпідставним висновок про наявність високої ймовірності вчинення останніми поза процесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що підставою для критичної оцінки моральних якостей обвинувачених є ступінь суспільної небезпеки інкримінованих їм дій та їх наслідків, що потягнули смерть людини. В зв`язку з цим, є ризик незаконного впливу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.
З вказаними висновками повністю погоджується і колегія суддів.
На переконання апеляційного суду, підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися. А тому, враховуючи вищевикладене та практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, зокрема і у виді домашнього арешту, оскільки він не забезпечить належної поведінки останніх під час розгляду кримінального провадження.
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами місцевого суду та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Щодо доводів сторони захисту про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вказані доводи в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно останнього.
Щодо доводів сторони захисту про те, що в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 відсутня «розумна підозра», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного/обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 28 вересня 2019 року, включно без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

1.__________________ 2.____________________ 3.__________________