ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5573/17 Номер провадження 11-кп/814/935/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2019 року по кримінальному провадженню , внесеному № 0004537 від 28.11.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривуші, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою , невійськовозобов`язаного, одруженого, працюючого водієм ПАТ «Укртатнафта», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

цивільного позивача ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного судом покарання звільнено з випробувальним строком на 1 рік.

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Цивільні позови прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину- залишено без розгляду.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи у сумі 3961 грн. 60 коп.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 27.11.2016 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 керуючи автобусом «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер НОМЕР_1 в темний час доби, при невеликому дощі та ввімкненому міському електроосвітленні, по мокрому асфальтобетонному покриттю рухався по лівій смузі руху проспекту Лесі Українки м. Кременчука в зустрічному напрямку, зі сторони вул. Воїнів Інтернаціоналістів в напрямку вул. Героїв України м. Кременчука. В цей час по лівій смузі руху проспекту Лесі Українки м. Кременчука, зі сторони вул. Героїв України в напрямку до вул. Воїнів Інтернаціоналістів м. Кременчука, керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_10
Рухаючись у вказаному напрямку в заданій дорожній обстановці, в районі буд. № 39 просп. Лесі Українки, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 10.1, 11.4, 34.1 «Правил дорожнього руху України», виїхав на смугу зустрічного руху та передньою лівою частиною керованого ним автобусу «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ - НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_10 .
В результаті зіткнення потерпілий ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1279 від 05.01.2017 року , отримав тілесні ушкодження у виді: внутрішньо-суглобового косого перелому дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки; перелому шиловидного відростку лівої променевої кістки; рани нижньої третини лівого передпліччя; саден обох колінних суглобів; садна підборіддя, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень визначаються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм довготривалого розладу здоров`я.
Згідно з висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 332/333 від 22.06.2017 року в даній дорожній ситуації, технічна можливість уникнути пригоди з боку водія автобуса «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1, 11.4, 34.1 «Правил дорожнього руху України», для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації, дії водія автобуса «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не відповідали вимогами п.п. 10.1, 11.4, 34.1 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи особи , яка її подала
Апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції , який у поданій апеляційній скарзі просить вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , а саме: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з призначенням іспитового строку 3 роки.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької районної ради в місцевий бюджет кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 від кримінального правопорушення на суму 1650, 66 грн. та 1 511, 52 грн.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом безпідставно залишено без розгляду цивільні позови прокурора, оскільки положеннями КПК , ЦК та Законом України «Про прокуратуру» передбачено право прокурора подавати цивільні позови в інтересах держави під час розгляду кримінального провадження.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу, подану прокурором, що приймав участь в суді першої інстанції просив задовольнити частково лише в частині залишення без розгляду цивільного позову.
Потерпілий , його представник та цивільний позивач в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу прокурора.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, постановляючи вирок щодо ОСОБА_7 не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідає фактичним обставинам справи та в апеляційному порядку не оспорюється.

Разом з тим, рішення суду про необхідність залишення без розгляду цивільного позову заявленого прокурором, не ґрунтується на нормах закону.

За змістом статей 129, 326 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Суд залишає позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого або якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник.

З огляду на те, що відносно ОСОБА_7 суд ухвалив обвинувальний вирок, апеляційні вимоги щодо залишення цивільного позову без розгляду суперечать змісту кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до положень п.1, п.6 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом.

Про те, що прокурор наділений правом звертатись з позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину вказує й чинна Постанова Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995, № 11 «про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».

Отже висновки суду першої інстанції про те , що прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення ним інтересів держави в суді, колегія суддів вважає неспроможними.

Оскільки фінансування лікарень здійснюється за рахунок бюджетних коштів, тим самим діями ОСОБА_7 спричинено шкоду державним інтересам, а тому у прокурора були підстави для звернення до суду в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом безпідставно залишено без розгляду цивільний позов прокурора, а тому доводи апеляції прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Доводи прокурора щодо безпідставного , як на його думку , не призначення додаткового покарання та необхідності збільшення іспитового строку з 1 до 3 років , колегія суддів вважає непереконливими і такими , що не заслуговують на увагу. Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає право суду залежно від обставин, що мають значення, як призначити, так і не призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Міркування, наведені судом першої інстанції на підтвердження своїх висновків щодо не призначення додаткової міри покарання , строку випробування , належним чином умотивовані з посиланням на те, що ОСОБА_7 вчинено злочин невеликої тяжкості, уперше, по необережності, обвинувачений не знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння , працює водієм з 1983 року і жодного разу ні до кримінальної , ні до адміністративної відповідальності не притягався, робота водія є єдиним джерелом його існування.

З вказаними висновками повністю погоджується колегія суддів , як і з висновками щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і застосуванням вимог ст.. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

При цьому слід наголосити, що вимоги прокурора про призначення обвинуваченому додаткової міри покарання та максимального строку іспитового строку жодним чином не обґрунтовано в апеляційні скарзі та не підтримано прокурором в суді апеляційної інстанції.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Оскільки розгляд провадження в частині вирішення цивільного позову проведений з істотним порушенням кримінального процесуального закону, то вирок суду в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а апеляція прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково;

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині залишення без розгляду цивільного позову прокурора скасувати та направити цивільний позов прокурора до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства;

В іншій частині вирок залишити без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

____________ _________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4