Справа № 642/558/19
Провадження № 1-кп/642/409/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0003346 від 21 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, малолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.02.1997 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на основі ст. 46-1 КК України звільнений з відстрочкою вироку на 2 роки;

-27.01.1998 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 206, 43 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений 17.03.2000 по відбуттю строку покарання;

-28.07.2000 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. З ст. 193, 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна. Звільнений 09.06.2003 по відбуттю строку покарання;

-17.02.2004 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, 395, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений умовно- достроково постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.07.2007, не відбутий строк 3 місяців 23 дні;

-26.02.2009 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. З ст. 296, ч.І ст. 122, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений умовно-достроково постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2013, не відбутий строк 5 місяців 29 днів;

-04.11.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. З ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Перегляд вироку

- 26.01.2016 Харківським районним судом Харківської області на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.11.2014 по 05.12.2014 з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений 03.10.2016 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

19.12.2018 близько 14 год. ЗО хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кафе, розташованого за адресою: м. Харків, 1-й Золочівський провулок - зустрів свою знайому ОСОБА_5 , яка у той час також перебувала у приміщенні вказаного кафе.

У цей час ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , має при собі банківську картку «Приватбанк», з пін-кодом до неї, маючи умисел на таємне заволодіння офіційного документу, яким згідно чинного законодавства є платіжна картка, діючи умисно із корисливих мотивів, з метою подальшого використання в особистих цілях, на підставі дружніх стосунків у ході спілкування з ОСОБА_5 , підійшовши до останньої впритул таємно дістав з правої зовнішньої кишені куртки одягненої на ній, банківську картку «Приватбанк» отриману, у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору банківського обслуговування №БАМППЛУТС4 від 08.10.2018 з відкриттям рахунку за № НОМЕР_1 та фрагмент паперу з пін-кодом до вказаної картки, яка є власністю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , тим самим незаконно заволодів та привласнив офіційний документ з метою подальшого використання.

Відповідно до ст. 1 Закону від 2 жовтня 1992 р. № 2657-ХІ1 «Про інформацію», підпунктів 1.4, 1. 14, 1. 27, 1.31 ст. 1, п. 15. 2 ст. 15 Закону від 5 квітня 2001 р. № 2346-ІП «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону від 7 грудня 2000 р. № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. При цьому один із видів доступу до банківських рахунків це спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо), які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2018 близько 14 год. ЗО хв., ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні кафе, розташованого за адресою: м. Харків, 1-й Золочівський провулок - зустрів свою знайому ОСОБА_5 , яка у той час також перебувала у приміщенні вказаного кафе.

У цей час ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , має при собі банківську картку «Приватбанк», з пін-кодом до неї, маючи умисел на таємне заволодіння офіційного документу, з метою подальшого використання в особистих цілях, на підставі дружніх стосунків у ході спілкування з ОСОБА_5 , підійшовши до останньої впритул та таємно дістав з правої зовнішньої кишені куртки одягненої на ній, банківську картку «Приватбанк» отриману, у відділенні . АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору банківського обслуговування № 8А1УПЖ/УБС4 від 08.10.2018 з відкриттям рахунку за № НОМЕР_1 та фрагмент паперу з пін-кодом до вказаної картки.

Після чого, 19.12.2018 близько 14 год. 45 хв., ОСОБА_6 , маючи прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), суб`єктивно усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи повторно із корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення прибув до банкомату АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованого біля супермаркету «АТБ» за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 25, де використовуючи викрадену у ОСОБА_5 , картку «Приватбанк» з № НОМЕР_1 з пін-кодом зняв грошові кошти у сумі 3300 (три тисячі триста гривень).

Після чого, ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 3300 (три тисячі триста) гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення, привласнення офіційного документу, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

26 листопада 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про примирення у відповідності до ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтвердили повне відшкодування обвинуваченою матеріальної шкоди потерпілій та дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке він повинен понести - у вигляді обмеження волі за ч. 1 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження полі, за ч.2 ст. 185 КК України 2 років обмеження волі, зі застосуванням ст. 70 КК України, до 2 років обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_6 просили вказану угоду затвердити та призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357, ч.2 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_6 на обліку у нарколога на психіатра не перебуває. Раніше судимий, 03.10.2016 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуття строку покарання. Має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, її щире каяття, повне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують його покарання згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неофіційно працює, те, що матеріальну шкоду потерпілій він відшкодував повністю, щиросердо розкаялася у скоєному, враховуючи також думку потерпілої, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбування покарання, та наявні підстави для звільнення його від покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314,373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 листопада 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді:

за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік,

за ч. 2 ст. 185 КК України у виду обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 рік.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.

Речові докази по справі анкету заяву на приєднання до умов та правил Банківських послуг у «Приватбанку» та випуску руху коштів по картці № НОМЕР_2 , диск із записом камер спостереження залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпіла чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1