Справа № 171/1426/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000597 від 05.07.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не маючого, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.06.2019 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 160 годин громадських робіт.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.06.2019 року приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_4 знаходився поблизу належної ОСОБА_5 , огородженої території дачної садиби АДРЕСА_2 , після чого у останнього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом демонтажу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, з огорожі вищезазначеної садиби, викрав належні ОСОБА_5 металеву арматуру, довжиною по 2,2 м та діаметром 10 мм, в кількості 4 шт, вартістю 96 гривень 90 копійок та металеву трубу довжиною 2,2 м, діаметром 32 мм та товщиною стінки 3 мм, вартістю 272 гривні 21 копійка, після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 369 гривень 11 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вказаного злочину визнав повністю, не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що якого числа він не пам`ятає в червні 2019 року, приблизно в першій годині ночі скоїв крадіжку на дачній ділянці в м. Зеленодольськ, а саме металеву арматуру в кількості 4 штуки приблизно по два метра кожна та металеву трубу такою ж довжиною. Викрадене здав на пункт прийому металобрухту, отримав кошти в розмірі 100 гривень котрі витратив на власні потреби. Заподіяну шкоду не відшкодував, щиро розкаюється.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_4 , раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі.

Керуючись ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 160 годин громадських робіт, що за правилами ч.1 ст.72 КК України відповідає 20 (двадцяти) дням позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 1 (одного) року 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з часу затримання засудженого ОСОБА_4 , в порядку виконання вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: оптичний диск з записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1