Справа № 314/1383/18
Провадження № 1-кп/314/67/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянский районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника обвинуваченої ОСОБА_5
законного представника обвинуваченої ОСОБА_6
представника служби у справах дітей ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ Запорізької області кримінальне провадження №0002013 від 26.12.2014 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дніпровка, Вільнянського району, Запорізької області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, працює, не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
25.12.2014 року, приблизно о 21.00 годині на площадці поблизу магазину за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Дніпровка, вул. Паторжинського 40 Б, на якому малося освітлення, знаходився автомобіль АЗЛК 2140 д.н. НОМЕР_1 за кермом якого знаходилась неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В цей час ззаду автомобіля знаходився пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сів на кришку заднього багажнику, спиною по напрямку автомобіля. Після цього ОСОБА_8 не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала рух з місця на вказаному автомобілі по вул.Паторжинського, с.Дніпровка, Вільнянського району, Запорізької області, в процесі чого ОСОБА_9 не втримався на кришці заднього багажнику та випав на проїжджу частину вул.Паторжинського, с.Дніпровка, Вільнянського району на відстані не далі 700 метрів від магазину, що знаходиться по вул.Паторжинського 40 Б, с.Дніпровка, Вільнянського району, в наслідок чого отримав тілесні ушкодження від яких згодом помер у лікарні.

Своїми діями водій ОСОБА_8 , згідно висновку комплексної судової медичної та інженерно технічної експертизи № 442/к-9-126 від 27.02.2018 року, порушила вимоги п.п. 2.1 а), 10.1, 21.1, 21.11 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого:

п.2.1 а) Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії,

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.21.1. Дозволяється перевезення пасажирів у транспортному засобі, оснащеному місцями для сидіння у кількості, передбаченими технічними характеристиками, так щоб вони не заважали водію керувати транспортним засобом та не обмежували оглядовість, у відповідності з правилами перевезення.

п.21.11 а): «Забороняється перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля (окрім передбачених діючими Правилами випадків перевозки пасажирів у кузові вантажного автомобіля, з бортовою платформою або у кузові-фургоні, передбачених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, у причепі-дачі, в кузові»

Порушення водієм ОСОБА_8 п.п. 10.1, 21.1, 21.11 а) Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Згідно висновку комплексної судової медичної та інженерно технічної експертизи № 442/к-9-126 від 27.02.2018 року: «Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді: крововиливу у м`які тканини лобної та тім`яної ділянки, лінійного перелому лівої тім`яної та лобної кісток, крововиливів під оболонки мозку та вогнищ забоїв тканини головного мозку (із формуванням кист у після травматичному періоді), що ускладнилася розвитком набряком головного мозку із дислокацією. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала дислокація головного мозку, внаслідок його набряку. Смерть потерпілого настала в умовах лікувального закладу та була констатована медичними працівниками Вільнянської ЦРКЛ 19.02.2015 р. о 06.30 год. Результати проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , а саме аналіз динаміки післясмертних змін відповідають вказаному терміну. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 з урахуванням клінічної картини протікання післяопераційного періоду були виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини лобної та тім`яної ділянок, перелом лобної та лівої тім`яної кісток із умовним центром позаду місця з`єднання стрілоподібного та лобно-тімяного швів, крововиливи під оболонки головного мозку (переважно лобних та потиличних долей). Всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Весь комплекс тілесних ушкоджень утворились внаслідок одного травматичного впливу у лобно-тім`яну ділянку голови потерпілого. Провідний напрямок травматичної дії зверху донизу та дещо спереду назад. Комплекс тілесних ушкоджень є характерним для дії тупого твердого предмета із широкою (переважаючою) травматичною поверхнею. Тілесні ушкодження, а саме: крововилив у м`які тканини лобної та тім`яної ділянок, перелом лобної та лівої тім`яної кісток із умовним центром позаду місця з`єднання стрілоподібного та лобно-тімяного швів, крововиливи під оболонки головного мозку (переважно лобних та потиличних долей) у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Виникнення комплексу тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 в результаті падіння його з кришки багажнику АЗЛК не виключається. Початок та будь який момент руху автомобіля АЗЛК могли бути причиною падіння потерпілого із кришки багажнику через виведення його тіла зі стану рівноваги».

Допитана у судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_8 винною себе визнала повністю і підтвердила всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. В скоєному щиросердечно розкаюється, просила суд задовольнити подане раніше письмове клопотання про застосування щодо неї ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинуваченій на день набрання чинності цим Законом не виповнилося 18 років.
Допитана потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини кримінального провадження, не заперечувала щодо застосування до обвинуваченої ЗУ «Про амністію», повідомила, що цивільний позов буде нею подано в порядку цивільного судочинства.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання, вважає, що обвинувачена вину визнала та щиро розкаялась у вчиненому, до кримінальної відповідальності притягається вперше.
Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали, що підтверджують вину та характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, а самеяк: «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого».

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, те, що до кримінальної відповідальності обвинувачена притягається вперше, характеризується позитивно, працює, а також враховує думку потерпілої яка не заперечує щодо застосування до обвинуваченої Закону України «Про амністію».
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 104, 75 КК України.

Обвинувачена звернулась до суду з заявою про звільнення її від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ч.2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІІ, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, особи які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Згідно ч.1 ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинуваченій ОСОБА_8 на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 амністії, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась, ОСОБА_8 роз`яснено наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому, протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.
Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_8 про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІІ, ст.ст. 85, 86 КК України, На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді - 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.104,75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.2 ст. 86 КК України, п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_8 повністю звільнити від відбування покарання, як особу, яка на момент вчинення злочину була неповнолітньою.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1716,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілій, що вона має право звернутись до суду з цивільним позовом до ОСОБА_8 відповідно до ЦПК України.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_10

31.05.2019