В И Р О К
Іменем України

03 червня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка, Житомирського району, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять першого листопада 2018 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 перебував разом із потерпілим ОСОБА_5 поблизу будинку АДРЕСА_2 , де між ними сталась словесна суперечка, під час якої обвинувачений ОСОБА_4 вирішив заподіяти потерпілому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 у цей же час та місці, із значною силою прикладання, умисно вдарив рукою потерпілого в обличчя, від чого останній впав на землю, а коли підвівся, обвинувачений ще раз вдарив потерпілого кулаком в обличчя, внаслідок чого потерпілий знову впав на землю, чим обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійно-рваної рани на верхній губі, а також ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків, яке відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, однак відмовився надавати будь-які покази.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, потерпілим та його представником, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а також сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, визнання ним своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі.

Однак, ураховуючи позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, відсутність у нього попередніх судимостей, думку потерпілого і його представника, які не наполягали на суворому покаранні, а також позицію прокурора про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого про стягнення на його користь з обвинуваченого 5369 грн. 32 коп. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди, який обвинувачений визнав у повному обсязі, підлягає задоволенню, з огляду на обґрунтованість позовних вимог.

Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 1125 грн. 36 коп. та 1550 грн. витрат на лікування потерпілого, суд задовольняє в повному обсязі, оскільки дані вимоги повністю підтверджуються відповідними довідками про вартість перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні та визнані обвинуваченим.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 5369 (п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 32 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації 1125 (одну тисячу сто двадцять п`ять) грн. 36 коп. та на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації 1550 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.11.2018.

Речові докази, а саме светр коричневого кольору, футболку жовтого кольору, светр темно-синього кольору, джинсові штани синього кольору, пальто сірого кольору, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Житомирського РВП, - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1