Справа № 307/949/14-к
Провадження №1-кс/307/122/14
У Х В А Л А

28 лютого 2014 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до ст.89 КК України судимості не має,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором прокуратури Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 13 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вказує на те, що ОСОБА_6 , 03 листопада 2007 року, близько 01 години 30 хвилин, в с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, Україна, навпроти дискобару "Графіт", разом з двома невстановленими слідством особами, в процесі сварки з ОСОБА_7 , із застосуванням насильства до останнього, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито викрали з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 15 гривень та мобільний телефон марки "Nokia 6233", вартістю 1000 гривень, а також зняли з штанів потерпілого пасок, в результаті чого спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1015 гривень.
Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, протоколом заяви ОСОБА_7 , протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 , протокол допиту в якості свідка ОСОБА_8 .
17 серпня 2013 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 17 серпня 2013 року ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук.
17 серпня 2013 року до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області з УМВС Російської Федерації по Дмитрівському району ГУМВС Росії по Московській області надійшло повідомлення про встановлення місця знаходження та затримання працівниками поліції розшукуваного ОСОБА_6 ..
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, по 16 жовтня 2013 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 15 грудня 2013 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2014 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 07 квітня 2014 року, включно.
Підставою для внесення даного клопотання стало те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до даної норми закону карається позбавленням волі на строк від 4 до 6 років. Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з обставин викладених у ньому.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого тяжкого злочину, та крім цього зазначив, що після вчинення злочину, ОСОБА_6 виїхав у Російську Федерацію, тобто переховувався від слідства протягом шести років.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та пояснив, що про те, що відносно нього порушена кримінальна справа він дізнався у м. Москва, коли був затриманий. До цього часу, з 2007 року по 2013 рік, від двічі був вдома, тобто на території Тячівського району, тривалістю часу приблизно два місяці, його бачили працівники міліції, він з ними спілкувався, однак вони нічого йому не казали з приводу його розшуку. Також зазначив, що з 2007 року відносно нього досудовим слідством не було обрано жодного запобіжного заходу, в тому числі і підписки про невиїзд. Жодних пояснень у нього не відбирали. Постанову про порушення кримінальної справи, до його затримання у м. Москва, йому ніхто не вручав, тобто вважає, що не ухилявся від слідства, оскільки не знав, що проти нього була порушена кримінальна справа.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив змінити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт. Зазначив, що ОСОБА_6 не ухилявся від слідства, оскільки не знав, що таке відносно нього ведеться, як і не порушував жодного запобіжного заходу, оскільки йому такий ніким не обирався.
Вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали досудового розслідування, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, по 16 жовтня 2013 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 15 грудня 2013 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2013 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 13 лютого 2014 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 07 квітня 2014 року, включно.
Тобто, на даний час, відносно ОСОБА_6 є обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого не закінчився.
28 лютого 2014 року, о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 доставлений до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За матеріалами справи підозра ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Вирішуючи питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_6 знаходячись на волі може і надалі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є припущенням органу досудового слідства, які будь-якими фактичними даними не обґрунтовані. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 був повідомлений про те, що відносно нього порушена кримінальна справа.
За таких обставин, один лише характер діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатися достатньою підставою для взяття його під варту чи застосування раніше обраного запобіжного заходу, та те, що прокурор в судовому засіданні довів лише обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за можливе змінити та застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який є обраний ОСОБА_6 , тобто, змінити йому раніше обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, виходжу із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_6 , він фактично постійно проживає в АДРЕСА_1
Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В клопотанні старшого слідчого слідчого відділення Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід, що був обраний ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2013 року та продовжний ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року, з тримання під вартою на домашній арешт, без застосування електронного засобу контролю, з забороною цілодобово покидати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 28 квітня 2014 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення органом внутрішніх справ.
Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_6 направити до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1