Провадження № 1-кс/201/6049/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, щодо невизнання його потерпілим в рамках кримінальних проваджень № 0000441,-

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, щодо невизнання його потерпілим в рамках кримінальних проваджень № 0000441.

В обґрунтування скарги зазначає про те, що 05 вересня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 384ч. 2 КК України провадження № 0000441. Просив зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області винести постанови про визнання його потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні та слухати скаргу за його відсутності.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання скарги за його відсутності та просив відмовити в задоволенні скарги оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 здійснюється Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у місті Полтаві.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів скарги встановлено, що 05 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 384ч. 2 КК України провадження № 0000441.

11 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з клопотанням про визнання його потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні.

25 вересня 2019 року начальник відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 надав відповідь ОСОБА_3 про те, що Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтава здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000441, яке розпочато 05 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України за фактом складання завідомо неправдивого висновку експерта.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Підсудність скарг, які подаються в порядку ст. 303 КПК України, положеннями глави 26 цього Кодексу, («Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»), не врегульовано взагалі. Частиною першою ст. 306 КПК України лише визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Однак зазначені статті теж не містять вказівок щодо підсудності справ даної категорії.

За таких обставин, при визначенні юрисдикційної невідповідності скарги на дії слідчих та прокурорів, слід застосувувати наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч.1 ст.17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Статтями 32, 218 КПК України визначено порядок місця проведення досудового розслідування та територіальну підсудність. Зокрема, частиною 1 статті 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 р. №223-559/0/4-13, зазначено, що беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201, ч.3 ст.244, ч.10 ст.290 КПК), з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч.1 ст.306, ч.3 ст.234 КПК тощо).

Таким чином, застосовуючи аналогію зазначених процесуальних норм, якими унормовані питання підсудності при зверненні слідчих та прокурів до суду із клопотаннями про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, до питання відкриття провадження у скаргах на дії слідчих та прокурорів під час досудового розслідування, які юрисдикційно знаходяться в інших районах, такі скарги мають повертаються заявникам із роз`ясненням права на звернення до суду відповідної юрисдикції.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо її розгляд не підлягає в цьому суді.

Як слідує зі скарги ОСОБА_3 , поданої до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, він просив зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області винести постанови про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000441

З повідомлення прокуратури Дніпропетровської області стало відомо, що дане кримінальне провадження розслідується Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, яке розташоване у місті Полтаві.

Враховуючи, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Полтава, що територіально не відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, та підлягає поверненню, що не позбавляє скаржника звернутися до Октябрського районного суду м. Полтави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,2 303-307 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, щодо невизнання його потерпілим в рамках кримінальних проваджень № 0000441 повернути заявнику

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням правил територіальної підсудності відповідно до ч.1 ст.32 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1