Провадження 11-кп/824/1950/2019 Суддя - доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2013 року вироком Харківського районного суду м. Ізюм за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого умовно-достроково 12.11.2015, з невідбутою частиною покарання 10 місяців 26 днів,
визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Даним вироком засуджені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте вирок суду щодо них в апеляційному порядку не оскаржується.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 31.05.2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи біля торгівельного кіоску по АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_12 , шляхом проникнення до приміщення вирішили викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , наблизилися до торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_2 та діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 фізичним зусиллям рук зламав ролет, на який був зачинений кіоск та проник до приміщення, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишилися біля приміщення кіоску та спостерігали за обстановкою довкола, щоб в разі виявлення небезпеки зникнути з місця кримінального правопорушення.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 картонні ящики з овочами, фруктами та інші товарно-матеріальні цінності, що належать ОСОБА_12 , а саме: арахіс, масою 3,3 кг, на суму 214 гривень; помідори, масою 4,2 кг, на суму 148 гривень; грейпфрути, масою 2 кг, на суму 50 гривень таінше.

Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розмір, завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2327 гривень.

Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурором подано апеляційну скаргу в якій він просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор вважає вирок суду незаконним в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує, що суд не взяв до уваги дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який неодноразово судимий, на момент вчинення злочину мав не зняту та не погашену судимість, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, веде злочинний спосіб життя та безпідставно застосував до нього вимоги ст.75КК України, яка не підлягала застосуванню. Зазначає, що суд призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України врахував в якості пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, що на думку суду може бути підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Проте, на думку прокурора в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим свідчить про те, що він намагається уникнути справедливого покарання за вчинення тяжкого злочину.
Вважає, що для виправлення обвинуваченого буде доцільним призначити покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.75 КК України, суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , суд обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому у виді чотирьох років позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, належним чином вмотивувавши дане рішення у вироку.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому до нього не може бути застосовано ст.75 КК України є необґрунтованим.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, незначну суму викраденого майна, а також ту обставину, що потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру та дані про особу ОСОБА_7 , який характеризується позитивно, має молодий вік, щиро розкаявся у вчиненому, на думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України, не можна вважати явно несправедливим через м`якість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: