печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000123, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000123.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання, прокурор вказує наступне.

Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України №0000123 від 22.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.127, ч.4 ст.190, ч.2 ст.194, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.307, ч.2 ст.364, ст.386 Кримінального кодексу України.

21 березня 2019 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, за які обвинувальним вироком суду може бути застосовано покарання у виді конфіскації майна.

22 березня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

З метою приховування грошових коштів, отриманих від продажу наркотичних засобів, та відведення підозри щодо джерел отриманих ним вказаних доходів, ОСОБА_6 здійснювалось придбання та оформлення рухомого майна, яке юридично оформлялось на довірену особу, а саме ОСОБА_7 .

Генеральною прокуратурою України було винесено постанову про визнання майна ОСОБА_7 речовими доказами. Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з 2015 року ОСОБА_7 не мав доходів, які б дали можливість придбати наступні об`єкти рухомого майна, котрі знаходяться у його власності:

- відповідно до відповіді на запит про транспортні засоби № 31/9788 від 19.04.2019 про надання інформації щодо транспортного засобу марки «TOYOTA», модель Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , дата реєстрації 20.02.2019 року, що належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий є довіреною особою ОСОБА_6 , та даним транспортним засобом останній користувався.

Підозрюваний ОСОБА_6 , вчинюючи вищевказані дії, вважав їх достатніми для приховування грошових коштів, отриманих від продажу наркотичних засобів.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про доходи ОСОБА_7 , які б підтверджували спроможність придбання вказаних об`єктів рухомого майна.

Підсумовуючи своє клопотання, прокурор зазначив, що існують підстави вважати, що вищевказане майно придбане на грошові кошти, отримані незаконним шляхом ОСОБА_6 , з метою приховування слідів вчинення злочину та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом.

Таким чином, на думку прокурора, існують наявні підстави до тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, з метою забезпечення можливої конфіскації та спеціальної конфіскації майна.

У судовому засіданні прокурор доводи, наведені у клопотанні, підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна, ОСОБА_4 , щодо задоволення клопотання прокурора заперечував посилаючись на наступне.

21.03.2019 під час проведення слідчої дії співробітниками прокуратури додатково проведено обшук у порядку ст. 233 КПК України (з подальшим вилученням) п`яти одиниць транспортних засобів. Одним з вилучених транспортних засобів є автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_3 (зареєстрований на праві приватної власності за громадянином Аметовим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 14 червня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 постановлено ухвалу, якою зобов`язано прокурорів у к/п №0000123 повернути ОСОБА_7 тимчасово вилучене майно. Адвокат зазначає, що станом на 09.08.2019, ігноруючи неодноразові клопотання сторони захисту та в черговий раз грубо порушуючи процесуальні строки, ухвала суду не виконана. На думку представника власника майна, вказаний автомобіль не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України. Крім того, адвокат вказує, що накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 не має наслідком забезпечення жодного пункту ч. 2 ст. 170 КПК України.

Підсумовуючи своє заперечення, адвокат просив у задоволені клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити, з метою захисту прав ОСОБА_7 на вільне володіння, використання та розпорядження майном, яке наразі обмежується органом досудового розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вислухавши позиції сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, існують підстави вважати, що вищевказане майно придбане на грошові кошти, отримані незаконним шляхом ОСОБА_6 , з метою приховування слідів вчинення злочину та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом, а тому є достатніми підстави вважати, що до зазначеного майна може бути застосована спеціальна конфіскація.

Так, вказаний автомобіль постановою прокурора від 23.03.2019 визнано речовим доказом. Також слідчий суддя враховує, що посилання прокурора на те, що автомобіль «TOYOTA», модель Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , фактично належить ОСОБА_10 , підтверджується даними, що містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 19.07.2019.

Ухвалою слідчого судді від 27.03.2019 надано дозвіл на проведення обшуку, в тому числі на обшук і вилучення автомобіля «TOYOTA», модель Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA», модель Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , дата реєстрації 20.02.2019 року, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження означеним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1