Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/4307/16-к
Провадження № 1-кп/490/284/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора Рубцова

обвинуваченого ОСОБА_3

його захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здобув середню освіту, наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-21 січня 2004 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - остаточно - до 3 років позбавлення волі;

-04 квітня 2005 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю цього та попереднього вироку - остаточно - до 3 років 6 місяців позбавлення волі, був звільнений 12 грудня 2007 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання - 5 місяців 26 днів;

-03 грудня 2009 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 4 років 6 місяців позбавлення волі; був звільнений 05 червня 2013 року по відбуттю строку покарання

а також:

-14 січня 2016 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 289 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_3 , будучи засудженим за вчинення злочинів проти власності та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за їх вчинення, знов вчинив крадіжку за таких обставин.

20 вересня 2014 року біля 04.30 години він перебуваючи разом з іншою особою /надалі - співучасником/ у приміщенні міні-маркету "Міда", розташованому у будинку 56/1 по вулиці Дзержинського /нині - Третій Слобідській/ у місті Миколаєві на законних підставах, домовився із співучасником про спільне викрадення грошових коштів з касового апарату цього магазину.

На виконання умов досягнутої домовленості ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями /внаслідок, в тому числі, дій співучасника/ ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволодів належними ТОВ "Свантовін" грошовими коштами у сумі 1.644 грн. 28 коп..

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_3 та співучасник зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши ТОВ "Свантовін" майнову шкоду у загальному розмірі 1.644 грн. 28 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

2. Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав повністю, підтвердив наведені вище обставини та зазначив, що у содіяному покаявся.

Ці покази обвинуваченого узгоджуються із залученим до матеріалів кримінального провадження актом нестачі матеріальних цінностей від 22 вересня 2014 року
Доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять; сторони, зокрема - захист - про наявність таких доказів не посилаються.

З огляду на таке суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, на підставі частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого факт вчинення обвинуваченим крадіжки 20 вересня 2014 року за встановлених судом обставин суд вважає доведеним.

4. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідки № 358-22092014/48001, витягу з вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 січня 2004 року, витягу з вироку того ж суду від 04 квітня 2005 року та витягу з вироку того ж суду від 03 грудня 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше засуджувався:

- 21 січня 2004 року - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

- 04 квітня 2005 року - за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України;

- 03 грудня 2009 року - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України,

на момент вчинення злочину, за який він засуджується цим вироком, вказані судимості не були ані зняті, ані погашені.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин доведеною.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого

5. Як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї винуватості, сприяння ним у судовому розгляді кримінального провадження, відшкодування завданої злочином шкоди, а також - те, що наразі у вчиненні злочину він щиро кається.

6. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було, через що суд вважає, що такі обставини є відсутніми.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

7. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_3 , суд враховує те, що вчинений ним злочини відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості.

8. Вивченням даних про особу винного встановлено, що він на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наразі перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину.

Призначення покарання

9. Наведені обставини у їх сукупності призводять суд до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Санкції цієї статті передбачають призначення покарання у вигляді:

-арешту;

-обмеження волі;

-позбавлення волі.

З огляду на особу винного, а також - встановлені вище обставини, що пом`якшують його покарання, суд приходе до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді найбільш суворого - позбавлення волі, але - у мінімальному передбаченому законом розмірі.

Отже, за вчинення цього злочину ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

10. Після вчинення цього злочину ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 січня 2016 року.

Відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого суд має призначити покарання за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_3 засуджується цим вироком та за які він засуджений вироком від 14 січня 2016 року із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що ОСОБА_3 цими вироками засуджується за вчинення злочинів протягом двох днів поспіль у співучасті з однією особою.

За такого суд вважає, що злочини, за які він засуджується цим вироком та був засуджений вироком від 14 січня 2016 року, є проявом одного явища, через що вважає за необхідне застосувати в цьому випадку принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Як зазначено вище, за цим вироком ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва він засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Отже, за сукупністю злочинів йому слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирішення питання про обрахування строку покарання.

11. Строк відбуття призначеного за цим вироком остаточного покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту набрання цим вироком чинності.

12. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання за цим вироком за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу слід зарахувати покарання, що було частково відбуте ним за вироком від 14 січня 2016 року.

12.1. Так, як зазначено у вироку від 14 січня 2016 року, у цей строк слід зарахувати період з 01 жовтня 2014 року по 13 травня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

12.2. Далі, на виконання вироку від 14 січня 2016 року ОСОБА_3 утримується у місцях позбавлення волі з 14 вересня 2018 року.

При цьому протягом періоду з 26 жовтня 2018 року він утримується у Державній установі "Миколаївський Слідчий Ізолятор" на підставі ухвали, зокрема, Центрального районного суду міста Миколаєва про його переведення до цієї установи в зв`язку із розглядом цього кримінального провадження.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, що має застосовуватись до цих правовідносин/ за такого період з 26 жовтня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком, як період його попереднього ув`язнення, має бути зарахований ОСОБА_3 у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Решта частина відбутого покарання ж, а саме - період з 14 вересня 2018 року до 25 жовтня 2018 року - має бути зарахований йому у строк покарання з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про речові докази.

13. СD-R - диск, визнаний речовим доказом постановою слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 , - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Судові витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочину, за який ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 січня 2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання:

-період з 01 жовтня 2014 року по 13 травня 2015 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

-період з 14 вересня 2018 року по 25 жовтня 2018 року - з розрахунку один день відбутого покарання за один день позбавлення волі;

-період з 26 жовтня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ - СD-R - диск - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

02.10.2019