Справа № 357/5483/19
У Х В А Л А

30 липня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001359 від 14.05.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, слідчий суддя, -

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001359 від 14.05.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001359 від 14.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 травня 2019 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи всередині коридорного приміщення багатоповерхового житлового будинку поряд з квартирою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, штовхнув ОСОБА_8 в результаті чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_6 умисно наніс декілька ударів носком правої ноги в область живота ОСОБА_8 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота, що проявилася розривом селезінки з кровотечею в черевну порожнину, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

29 липня 2019 року о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

29 липня 2019 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Особа підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що 10.05.2019 ОСОБА_6 перебуваючи у коридорному приміщенні багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 наніс їй тілесні ушкодження в область живота, при цьому ОСОБА_8 вказала на механізм нанесених їй тілесних ушкоджень;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка вказала, що її донька ОСОБА_8 на протязі останніх двох років зустрічалася з ОСОБА_6 .. ОСОБА_9 негативно охарактеризувала ОСОБА_6 та вказала про те, що відносини між її донькою та ОСОБА_6 були погані;

-висновком експерта №315/д згідно якого у ОСОБА_8 знайдені наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота, що проявилася розривом селезінки з кровотечею в черевну порожнину, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя;

-висновком експерта №316/д згідно якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 , виявлених при вивченні медичних документів, не виключає можливість їх виникнення при обставинах вказаних потерпілою;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка вказала, про те, що 10.05.2019 приблизно о 22 год. 30 хв. була очевидцем того, як ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ногами в область живота ОСОБА_8

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , яка відобразила механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ОСОБА_6 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 , яка відобразила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

-висновком експерта №376/д згідно якого локалізація та характер закритої травми живота у ОСОБА_8 , виявленої при вивченні медичних документів, дає змогу вважати, що вона могла виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_10 у протоколі проведення слідчого експерименту;

-висновком експерта №375/д згідно якого локалізація та характер закритої травми живота у ОСОБА_8 , виявленої при вивченні медичних документів, дає змогу вважати, що вона могла виникнути при обставинах вказаних потерпілою у протоколі проведення слідчого експерименту.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, не має постійного джерела доходів, не працевлаштований.
Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
Оскільки ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілу та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даного злочину.

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
ОСОБА_6 неодноразово раніше судимий за вчинення злочинів, в тому числі і насильницького характеру, останнього разу 26.10.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість нашлях виправлення не став і повторно вчинив новий злочин насильницького характеру.

Викладені обставини свідчать про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити в задоволенні клопотання, дослідивши приєднані до клопотання документи, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001359 від 14.05.2019 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1, 5 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є наявність ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.
У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він раніше судимий, має постійне місце проживання. Злочин, який йому інкримінований в дійсності вчиняв. Свою винуватість у його вчинені визнає. Заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.
При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, що він раніше судимий, відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, які б були стримуючим фактором його поведінки.
Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_6 29.07.2019 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , який свідчить про наявність в нього об`єктивної можливості переховуватися від слідства та суду, а також наявність значного суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, і приходить до висновку про доведеність прокурором ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання, використовуючи наявні в нього зв`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу застосувати у вигляді тримання під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про відсутність ризиків, які були встановлені при обранні підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.
Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства щодо особи.
Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 315 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001359 від 14.05.2019 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 26 вересня 2019 року включно, утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Строк рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 29 липня 2019 року.
Вважати, що термін дії ухвали - до 26 вересня 2019 року включно.
Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 30 липня 2019 року.

Слідчий суддяОСОБА_1