Справа № 158/834/19 Провадження №11-кп/802/357/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області 08 квітня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вироком суду Октябрьского району м. Мінська Республіки Білорусь від 09.03.2017 року засуджений за ч.1 ст.328, ч.1 ст.328-1 КК Республіки Білорусь до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 08.11.2017 року вирок суду Октябрьского району м. Мінська Республіки Білорусь від 09.03.2017 року приведено у відповідність до законодавства України. Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.305 КК України, який в силу ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, та ч.1 ст.309 КК України за сукупністю злочинів до 3 років позбавлення волі.
Згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.09.2018 року ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_7 просить її скасувати. Вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки відбув 2 роки і 4 місяці строку. Зазначає, що судом не враховано, що він працював у Білорусії на промисловій зоні, а також був визнаний таким, що став на шлях виправлення.
Заслухавши доповідача, який доповів суть справи і доводи апеляційної скарги, прокурора, який відносно задоволення скарги заперечив, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як передбачено п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Суд першої інстанції відмовив в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від покарання, виходячи з того, що хоча той і відбув дві третини покарання є учасником програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямками «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», однак на виробництві колонії не працевлаштований, за час перебування в колонії засудженому двічі оголошено попередження, характеризується посередньо, адміністрацією установи не заохочувався.
Крім того, рішенням комісії Цуманської ВК № 84 по розгляду питань про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким (протокол № 15 від 14.08.2018 року) та щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (протокол № 19 від 16.10.2018 року), засудженому ОСОБА_7 відмовлено в клопотанні перед Ківерцівським районним судом Волинської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.
Апеляційний суд погоджується із такою оцінкою всіх обставин, і вважає, що судом прийнято законне і справедливе судове рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні.

Про відсутність підстав для задоволення клопотання вказує також і позиція представника органу пробації, який в суді першої інстанції, заперечував проти задоволення поданого клопотання, обґрунтовуючи таку свою позицію тим, що засуджений за місцем відбування покарання зарекомендував себе посередньо, а його поведінка не свідчить про виправлення. Представник даного органу найбільш обізнаний щодо стану виправлення ОСОБА_7 , оскільки періодичне спілкування та перебування в полі зору складає повну картину про його поведінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: