Справа №576/877/19
Провадження № 1-кп/590/141/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267 від 09.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області Глухівського району с. Уздиця, громадянина України, не працюючого, офіційно одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.02.1994 року Глухівським районним судом Сумської області за ст.81 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців виправних робіт;

22.09.1994 року Глухівським районним судом Сумської області за ст.17, ст.117 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі;

04.03.1998 року Глухівським районним судом Сумської області за ст. 81 ч.3, ст.142 ч.3, ст.42, ст.14 КК України до 6 років позбавлення волі;

23.07.2004 року Глухівським районним судом Сумської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

22.08.2005 року Глухівським районним судом Сумської області за ст.185 ч.3, ст. 69, ч.1 ст.71 КК України до обмеження волі строком на 1 рік;

25.01.2007 року Глухівським районним судом Сумської області за ст.263 ч.1, ст.186 ч.3, ст.187 ч.3, ст.115 ч.1, ст.162 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі;

03.09.2019 року Глухівським райорнним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На початку травня 2018 року (точна дата та час не встановлена) ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у своєї знайомої ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що власниця домоволодіння вийшла із будинку, пошкодив навісний замок на дверях гаражу, звідки викрав алюмінієву каструлю об`ємом 15 л, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 267 грн.. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також, встановлено, що 07.04.2019 року в денний час ОСОБА_4 , дочекавшись доки власниця домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , покине його, шляхом вільного доступу з метою крадіжки майна останньої, зайшов на подвір`я. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій матеріальних збитків та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, ОСОБА_4 пошкодив запираючий пристрій на дверях гаражу, звідки умисно, таємно викрав велосипед марки «Славутич», належний потерпілій ОСОБА_5 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1681 грн.. Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом, спрямованим на заволодінням чужим майном, через вікно будинку, належного потерпілій ОСОБА_5 , проник всередину, звідки, діючи умисно, таємно, повторно, викрав майно, належне останній, а саме: алюмінієву каструлю об`ємом 3 л вартістю 130 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 1, 5 л вартістю 83 грн., алюмінієву сковорідку із дном «вафелька» - вартістю 200 грн, що знаходилися в одній із кімнат будинку, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 413 грн.. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того встановлено, що в період часу з 05.04.2019 року по 06.04.2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_5 , діючи повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій матеріальних збитків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 500 гривень, які знаходились у скляній банці на припічку у будинку за вказаною адресою, належних гр. ОСОБА_5 .. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що на початку травня 2018 року він, перебуваючи у своєї знайомої ОСОБА_5 , скориставшись тим, що власниця домоволодіння вийшла із будинку, пошкодив навісний замок на дверях гаражу, звідки викрав алюмінієву каструлю об`ємом 15 л, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Також, 07.04.2019 року в денний час він, дочекавшись доки ОСОБА_5 покине будинок шляхом вільного доступу зайшов на подвір`я. В подальшому, пошкодив запираючий пристрій на дверях гаражу, звідки викрав велосипед марки «Славутич», належний ОСОБА_5 .. В подальшому, через вікно будинку, належного ОСОБА_5 , проник всередину, звідки викрав майно, належне останній, а саме: алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, алюмінієву каструлю об`ємом 1,5 л, алюмінієву сковорідку із дном «вафелька», що знаходилися в одній із кімнат будинку, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Крім того, в період часу з 05.04.2019 року по 06.04.2019 року він, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 500 гривень, які знаходились у скляній банці на припічку у будинку, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із прроникненням в житло та сховище, вчинене повторно.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.70,71), раніше судимий (а.с.66-69, 73-74), посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.72).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, враховуючи думку потерпілої, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При обранні остаточного покарання ОСОБА_4 слід визначити його за правилами, передбаченими ст.70 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз на загальну суму 2041,13 грн. (дві тисячі сорок одна грн. 13 коп.), згідно наданих довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні, покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді:

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2019 року у виді 6 (шести) місяців арешту, більш суворим покаранням за цим вироком суду у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Долю речових доказів після вступу вироку в законну силу вирішити наступним чином:

-велосипед марки «Славутич», 3 алюмінієві кастрюлі та алюмінієву сковорідку, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутими останній.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави, витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз на загальну суму 2041,13 грн. (дві тисячі сорок одна грн. 13 коп.):

- за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/861е від 24.04.2019 року в сумі 471,03 грн. (чотириста сімдесят одна грн. 03 коп.);

- за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/857е від 24.04.2019 року в сумі 471,03 грн. (чотириста сімдесят одна грн. 03 коп.);

- за проведення судової дактилоскопічної експертизи №19/119/6-1/146е від 22.04.2019 року в сумі 1099,07 грн. (одна тисяча дев`яносто дв`ять грн. 07 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1