Номер провадження: 11-сс/813/1280/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року в кримінальному провадженні №0000070 від 09.01.2013 року,-

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000070 від 09.01.2013 року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 години 00 хвилин наступної доби, строком до 17.09.2019 року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі, вірменина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.189 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000070 від 09.01.2013 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, за наступних обставин.

З 2005 року ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 були співзасновниками ТОВ «МГК Трейдерс» та здійснювали спільну підприємницьку діяльність.
Приблизно з кінця 2009 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на ґрунті виниклих розбіжностей, при здійснені спільної фінансово-господарської діяльності почали відбуватись конфлікти, в результаті яких ОСОБА_13 відмовився від ведення спільної підприємницької діяльності. При цьому, ОСОБА_12 почав вимагати від ОСОБА_13 передачі йому грошових коштів в якості повернення боргу, якого фактично не існувало.
Оскільки ОСОБА_13 неодноразово відмовлявся від вимог ОСОБА_12 про передачу йому грошових коштів останній у невстановленому слідством часовому проміжку, вступив у злочину змову з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами, спрямовану на викрадення ОСОБА_13 з метою подальшого вимагання з нього коштів.
Розподіливши між собою ролі ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_14 , підійшли до ОСОБА_13 , який розрахувався за бензин схопили його за руки і відвели до заправки №7, де ОСОБА_8 став утримувати ОСОБА_13 шляхом викручування рук, в той час як невстановлена особа на ім`я ОСОБА_14 повернулась до автомобілю «Тайота Прадо» за кермом якого перебував ОСОБА_12 та із застосуванням фізичної сили винудили підписати боргову розписку.
У цей же день, 24 червня 2010 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на автомобілі «Тайота прадо» державний номер НОМЕР_1 , привезли ОСОБА_13 назад до автозаправної станції «Окко» №20, розташованої на 454-му кілометрі автодороги «Київ Одеса», де висадили його і зникли.
Згодом, ОСОБА_12 , подав позовну заяву до Малиновського районного суду міста Одеси про стягнення з ОСОБА_13 боргу в розмірі 717320 гривень, пред`явивши суду в якості доказу розписку, яку отримали від потерпілого злочинним шляхом.
За даним фактом 09 січня 2013 року слідчим Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000070, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.189 КК України.
14.06.2019 року слідчий Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.189 КК України.
18 липня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 19 червня 2019 року про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_8 був затриманий.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000070 від 09.01.2013 року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 години 00 хвилин наступної доби, строком до 17.09.2019 року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави. Прокурор посилається на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчим суддею не було взято до уваги, що підозрюваний не працевлаштований, вчинив тяжкі злочини, у зв`язку з чим може переховуватись від слідства та суду, а також здійснювати тиск на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційній суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити інкриміновані йому злочини.
Метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 є: запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, і саме вказаний ризик був доведений прокурором в судовому засіданні.

Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення, яке висунуте підозрюваному є підставою для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою та належним чином не обґрунтованою.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи під домашнім арештом, виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу не ухилявся від слідства та суду, крім того має місце проживання в м. Одесі та реєстрацію у м. Львові, раніше не судимий, а також з`явився добровільно без будь-якого примусу до апеляційного суду. Більш того, будучи обізнаним про кримінальне провадження відносно нього, відомості про яке внесені ще 09.01.2013 року, та будучи повідомленим про підозру 22.04.2013 року, протягом шести років, підозрюваний не вчиняв спроб ухилитись від досудового розслідування, оскільки прокурором такі обставини не підтверджені. Наведені факти, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Більш того, прокурор повідомив апеляційному суду, що з дня обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим та прокурором не встановлено фактів порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, або вчинення ним дій, направленим на перешкоджання досудовому розслідуванню.

За встановлених апеляційним судом обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у кримінальному провадженні №0000070 від 09.01.2013 року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 години 00 хвилин наступної доби, строком до 17.09.2019 року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4