Справа № 308/4736/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 22.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з скаргою на постанову старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 22.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що 26.04.2019 року простим листом вона отримала постанову про закриття кримінального провадження за № 0000411 за ч. 2 ст. 383 КК України, яка винесена слідчим 16.04.2019 року.

Вказане провадження було відкрито за її заявою про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 , за попередньою змовою з Чопським міським головою ОСОБА_6 , заступником міського голови ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 , з метою притягнути її до кримінальної відповідальності за злочини, яких вона ніколи не вчиняла, подав в Службу безпеки України заяву відносно неї, чим вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 383 КК України.

Слідчим ОСОБА_4 16.04.2019 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000411, з чим вона категорично не згідна.

Зазначає, що ознайомившись неодноразово з матеріалами кримінального провадження вона не знайшла підтверджень в матеріалах слідства, що слідчий з таким прізвищем уповноважений на проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Жодної слідчої дії вказаний слідчий ніколи не проводив, обставини справи він не вивчав, тому винесена постанова про закриття є неправомірною по факту та по змісту.

Постанова про закриття не відповідає вимогам КПК України, адже вона є немотивованою та необґрунтованою. Крім того, в постанову про закриття слідчим ОСОБА_4 внесено завідомо неправдиві відомості.

Зауважує, що слідчий не виконав вказівок процесуальних керівників від 07.11.2016 року та від 19.06.2017 року, про що було вказано і в ухвалі суду про скасування попередньої постанови про закриття.

Слідчий не провів одночасних допитів свідків та потерпілої з метою усунення суттєвих розбіжностей у показах, про що також було вказано слідчим суддею в ухвалі суду від 13.11.2018 року. Таким чином, він не з`ясував причини суттєвих розбіжностей у показах свідків та потерпілої.

Крім того, вказує, що слідчий не допитав всіх свідків подій 23.12.2014 року, крім ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , виключно тих людей, які й організували за попередньою змовою написання такої заяви, а тому не з`ясував та не намагався з`ясувати важливих фактів, що мають відношення до розслідування справи. Якщо слідчий досліджував події 23.12.2014 року, то зобов`язаний був допитати всіх свідків, які були там присутні в той час. А це ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , чисельні працівники поліції, які прибули на її виклик та два працівника СБУ, невстановлених слідством. Про це також було вказано слідчому слідчим суддею в ухвалі від 13.11.2018 року.

Слідчим не надано оцінку фактам, про які вона повідомляла у своїй заяві. Натомість у постанові про закриття справи внесено неправдиві відомості про факти, яких насправді не було під час подій. Вона ніколи не ображала незнайомих їй людей, які вийшли з кабінету міського голови і агресивно поводилися, чіплятися до неї, погрожували її життю, принижували, виштовхували з приймальної міського голови та виганяли з міської ради, забороняли їм подати документи, адресовані міському голові, та, у подальшому порвали їх. Однак, всі звинувачення її нібито в державній зраді та шпигунстві базуються на тому, що вона нібито образила ОСОБА_5 словами «порошенківській найманець». Жодного доказу, що вона колись вживала такі слова слідством не здобуто. Відеозапис тих подій слідчим не досліджено.

Також звертає увагу, що з метою створити штучні докази її винуватості, посадові особи міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 за попередню домовленістю з ОСОБА_5 розробили для нього заяву із завідомо неправдивими відомостями про злочини, вчинені нею, яких вона ніколи не вчиняла, адвокат Шкорка допоміг кваліфікувати придумані злочини, надрукував для нього текст заяви в кабінеті міського голови м. Чоп. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_17 конфіденційну інформацію про її особисте життя, інші відомості про неї, адже заявник ОСОБА_17 ніколи раніше її не знав, тому не міг самостійно написати таку заяву. Відносно кожного з фігурантів справи за її заявами відкриті чисельні кримінальні провадження, тому з метою залякати її, притягнути до кримінальної відповідальності, було вигідно кожному з них. Саме це й доказує злочинні наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Слідчим не витребувано жодного документу із частини, де ніс службу ОСОБА_5 та не встановлено, чи законно під час подій ОСОБА_18 перебував в м. Чопі та під час служби займався нібито волонтерством, а насправді шахрайством, вимаганням, перешкоджанням діяльності журналістів, погрозам життю журналістів, самоправством, про що свідчить відкрите кримінальне провадження № 0000028 від 29.01.2015 року, стосовно вказаних військовослужбовців.

Крім того, зазначає, що не встановлено та не допитано особу другого військовослужбовця, учасника вказаного у повідомленні злочину ОСОБА_19 .

Слідчий штучно створив докази невинуватості злочинців (твердження про те, що події, описані в заяві ОСОБА_5 мали місце, насправді таких подій не було) та нібито «прийшов до висновку», що у діях ОСОБА_5 не має складу злочину.

Зауважує, що в постанові не вказано які саме, зібрані слідством докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_20 під час подання в СБУ завідомо неправдивого повідомлення про тяжкі злочини ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було складу злочину за ч. 2 ст. 383 КК України. Відтак, постанова не відповідає вимогам КПК України, необґрунтована, слідство ОСОБА_21 не проводилося, вносилися в постанови про закриття завідомо неправдиві відомості, а тому в його діях наявний склад злочинів за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367, ст. 369 КК України, про що вона повідомила прокуратуру Закарпатської області.

Вказаною постановою про закриття провадження виправдовуються будь-які порушення військовослужбовцями законодавства та нехтуються вимоги КК України.

З огляду на вищенаведене, вважає, що постанова слідчого є передчасною, незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного просить скасувати постанову слідчого від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000411 та направити матеріали для продовження розслідування.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала з підстав, наведених у ній, та просила скаргу задовольнити.

Слідчий Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яким винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, у судове засідання на неодноразові виклики не прибув, хоча час про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом скерування на адресу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області судової повістки про виклик до суду, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено.
Повідомлення слідчого судді про дату судового засідання на 04.06.2019 року та зобов`язання надати для дослідження матеріали кримінального провадження за № 0000411 слідчим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 проігноровано.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що положеннями ст. ст. 305, 306 КПК України визначено скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу в обґрунтування доводів та вимог скарги, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходилося кримінальне провадження за № 0000411, відомості про яке 22.12.2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, на підставі заяви ОСОБА_3 про злочин, в якій остання вказала, що військовослужбовець ОСОБА_5 , з метою притягнення її до кримінальної відповідальності за злочини, яких вона не вчиняла, подав до Служби безпеки України заяву про вчинення нею кримінального правопорушення.
Постановою старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 16.04.2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 22.12.2015 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий констатував, що в ході досудового розслідування встановлено, що подія, яка відображена у заяві ОСОБА_5 дійсно мала місце 23.12.2014 року у приміщенні Чопської міської ради, а тому в діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, оскільки він у заяві про злочин виклав своє суб`єктивне сприйняття подій, які мали місце, що виключає в його діях суб`єктивну сторону складу кримінального правопорушення «прямий умисел», тобто завідомо неправдиве повідомлення про злочин, якого насправді не було.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження на предмет повноти, слідчий суддя вважає, що слідчим не було вжито усіх необхідних заходів для здійснення досудового розслідування, оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування мотивів її прийняття, а тому не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
Слідчий суддя констатує, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, оскільки слідчим не були належним чином перевірені доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 про злочин та, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, остання не мітить посилань на проведені слідчі (розшукові) дії, які було вчинено під час досудового розслідування, за виключенням лише допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 , в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

З матеріалів справи за поданою скаргою вбачається, що 24.09.2018 року старшим слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 виносилася постанова про закриття даного кримінального за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яку було скасовано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2018 року (справа № 308/11699/18), в якій вказано, що слідчим не надано оцінку твердженням заявника, не наведено підстав та мотивів відхилення її показів та не з`ясовано причини суттєвих розбіжностей у показах потерпілої та допитаних свідків. Крім того, слідчим не вжито заходів для допиту інших свідків, які були присутні під час тієї події, зокрема: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 . Також в ході розгляду скарги встановлено, в матеріалах кримінального провадження відсутнє доручення начальника слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на проведення досудового розслідування даного кримінального провадження саме слідчим ОСОБА_4 , який його закрив, та згідно з наявними в матеріалах кримінального провадження витягів з ЄРДР, такого слідчого не включено в групу слідчих, які здійснюють розслідування даного провадження.

Натомість, із змісту оскаржуваної постанови від 16.04.2019 року слідує, що після скасування постанови від 24.09.2018 року і до повторного закриття провадження слідчий обмежився тим, що в рамках даного кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 40 КІІК України надано запит слідчому Ужгородського РВП Ужгородського ВП в Закарпатській області про надання відповідних фотокопій відповідних протоколів допитів вказаних свідків, оскільки встановлено, що вказаним слідчим відділом розслідується кримінальне провадження за № 0000028 від 30.01.2015 року. Як зазначено в оскаржуваній постанові, на виконання вказаного запиту слідчим надано відповідні фотокопії вищевказаних процесуальних документів.

Разом з тим, слідчим в оскаржувану постанову від 16.04.2019 року вміщено скопійовані тексти пояснень з протоколів допитів ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , тобто в рамках кримінального провадження за № 0000411 вказані особи в якості свідків слідчим безпосередньо не допитувалися.

За приписами ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За результатами розгляду даної скарги слідчим суддею встановлено, що слідчим не проведено у повному обсязі слідчих та процесуальних дій, про проведення яких з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування усіх обставин у кримінальному провадженні за № 0000411 зазначалося в ухвалі слідчого судді від 13.11.2018 року (справа № 308/11699/18).

Статтею 533 КПК України регламентовано, що ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Відтак, слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні за № 0000411, не допитав у якості свідків осіб, на яких вказувала потерпіла ОСОБА_3 щодо фактичних обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, при цьому, згідно з ч. 9 ст. 224 КПК України слідчий має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Таким чином, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття є достатніми для констатації факту відсутності складу злочину поза розумним сумнівом, так як усім обставинам провадження у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Висловлені у постанові доводи слідчого не можливо сприйняти як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Особа, яка подала дану скаргу, стверджуючи про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Згідно з ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 26 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слідчий на неодноразові виклики у судове засідання не прибув, матеріали кримінального провадження за № 0000411 за вимогою слідчого судді не надано.
За таких обставин, органом досудового розслідування не спростовано доводи заявника щодо формального вирішення питання при закритті кримінального провадження за № 0000411.
Враховуючи викладене, оскільки у ході досудового розслідування кримінального провадження за № 0000411 допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, слідчий суддя приходить до переконання про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в оскаржуваній постанові слідчого, а тому вважає недотриманими при її винесенні вимог КПК України, у зв`язку з чим постанова слідчого від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні слідчі та перевірочні дії, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом доводів ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 22.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України задовольнити.
Постанову старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 22.12.2015 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1