№ 207/2899/19
№ 1-кп/207/532/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Кам`янське кримінальне провадження за № 0000046 від 21.01.2019 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав, відомості про відношення до військової служби відсутні, військовий квиток не вилучався, раніше не судимого, працюючого у КЗ «Дніпровський обласний центр військово-патріотного виховання, відпочинку та туризму, проживаючого у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у невстановлений слідством час та у невстановленому слідством місці, керуючись злочинним умислом, спрямованим на збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленого слідством джерела вибухову речовину - гранату Ф-1, дві вибухові речовини - гранати РГД-5 та п`ять запалів типу УЗРГМ- 2, після чого став зберігати їх в неустановленому слідством місці.

Відповідно до п.21 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, до основних положень поліції входить: здійснення контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ. Крім того, згідно п.ЗЗ ст.4 Положення «Про Міністерство внутрішніх справ України», затверджене Указом Президента України №383/2011 від 06.04.2011, на міліцію покладено забезпечення функціонування дозвільної системи. На виконання вищевказаних нормативних актів наказом МВС України №622 від 21.08.1998 затверджено «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та з означених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», яка визначає в тому числі, порядок видачі дозволів на придбання, зберігання, носіння і перевезення вибухових пристроїв та вибухових речовин.

Однак, ОСОБА_5 , порушуючи законодавство в сфері дозвільної системи, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, зберігав у невстановленому місці та в подальшому, 27.02.2019 близько 17 години 02 хвилин, перебуваючи біля будинку №13 по вул. 8 Березня в м. Кам`янське Дніпропетровської області, збув за тисячу гривень ОСОБА_6 , вибухову речовину - гранату Ф-1 та два запали типу УЗРГМ- 2, які є вибуховим пристроєм та вибуховою речовиною.

05 червня 2019 року в період часу з 07.56 год. до 08.26 год. в ході проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 по вул. Маяковського у м. Кам`янське у ОСОБА_5 , виявлено дві вибухові речовини - гранати РГД-5 та три запали типу УЗРГМ-2, які є вибуховим пристроєм та вибуховою речовиною.

Умисні дії ОСОБА_5 , що пов`язані з придбанням, зберіганням та збуті вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України. Матеріальної шкоди злочином не заподіяно. Потерпілого у кримінальному провадженні немає. Цивільні позови не заявлені.

26.11.2019 року укладена угода про визнання винуватості між прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_4 .

Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Сторони дійшли згоди про вид та міру покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі , з застосуванням ст..ст.75,76 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання та встановленням іспитового строку тривалістю два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст..76 КК України. Наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є: для обвинуваченого і прокурора відповідно до ст..473 КПК України обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку , що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України. Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допиті у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь якого положення укладеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст..389? КК України.

Витрати, пов`язані з залученням експерта на досудовому слідстві у розмірі 6280,04грн., відповідно до вимог ст..124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 підтримали угоду про визнання винуватості та просили затвердити вирок на підставі угоди про визнання винуватості від 26 листопада 2019 року.

Керуючись ст..ст.394,424,473,474,476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2019 року у кримінальному провадженні за №0000046 від 21.01.2019 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 , прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити узгоджене між обвинуваченим, прокурором, адвокатом покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати відповідно до ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, тому немає підстав обирати його до набрання вироком суду законної сили.

Витрати, пов`язані з залученням експертів на досудовому слідстві у загальній сумі 6280,04 грн., відповідно до вимог ст..124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави.

Речові докази: вибухову речовину гранату Ф-1 та два запали типуУЗРГМ-2, які є вибуховим пристроєм та вибуховою речовиною, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь якого положення укладеної угоди .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст..389? КК України.

Копію вироку суду після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1