Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/318/19
Провадження №: 1-кп/332/135/19
ВИРОК
06 листопада 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4
законного представника: ОСОБА_5
представника потерпілого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, учня вищого професійно-технічного училища «Моторобудівник», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого: 05.04.2018 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 105 КК України звільнений від покарання, з передачею під нагляд батьків строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину визнав у повному обсязі, щиро кається у скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 5 грудня 2018 року в ранковий час він перебував у читальному залі бібліотеки по вул. Автобусній, 9, звідки, скориставшись ситуацією, таємно викрав з письмового столу ноутбук марки «Lenovo», який у подальшому продав особам циганської національності. Гроші витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається.
Представник потерпілого підтвердила факт викрадення з читального залу бібліотеки № 13 ноутбука неповнолітнім обвинуваченим 5 грудня минулого року. Просила заявлений цивільний позов задовольнити у повному обсязі.
Згідно висновку експерта № 10-1511 від 18.12.2018, ринкова вартість ноутбуку марки «Lenovo» модель 3254В76, з урахуванням зносу, складає 4548, 95 грн.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з урахуванням вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2018 року, за змістом якого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та на підставі ст. 105 КК України звільнено від покарання, з передачею під нагляд батьків строком на 1 рік.
Про те, суд не погоджується з такою кваліфікацією, оскільки відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» не утворює повторність раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 103 КК України, враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії середньої тяжкості;
- особу обвинуваченого: Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , останній є неповнолітньою особою, проживає разом з матір`ю, відчимом та молодшою сестрою, батько помер, є учнем вищого професійно-технічного училища «Моторобудівник», згідно характеристики з навчального закладу, у спілкуванні з деякими однолітками підтримує дружні стосунки, раніше судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працевлаштований, має середню оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення;
- обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім;
- обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення у вигляді громадських робіт, яке буде достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, доведеним матеріалами справи та визнаним обвинуваченим та його законним представником.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, -
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у вигляді ста годин громадських робіт.
Речовий доказ: диск з відеозаписом з камери відео спостереження бібліотеки, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради задовольнити.
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради спричинені матеріальні збитки у розмірі 4548, 95 грн.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1