Справа № 487/4674/19
Провадження № 1-кп/487/625/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року. м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001972 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Видноє Московської області РФ, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, раніше судимий: 1. 24.01.2013 року Торезським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 2. 21.05.2014 року Амвросіївським районним судом Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 3. 14.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 4. 22.03.2016 року Печерським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185, 70 ч.4, 72 ч.5 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, 5. 31.08.2016 року Слав`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, 70 ч.1, 72 ч.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 6. 12.10.2016 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2, 70 ч.4 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі; 7. 15.02.2017 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 186, 70 ч.4, 72 ч.5 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.02.2019 року по закінченню терміну покарання; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживав (зі слів) за адресою АДРЕСА_2

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
14.05.2019 року приблизно о 14:30 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , знаходився у дворі будинку №11 по вулиці Крилова в м. Миколаєві, де зустрів неповнолітнього ОСОБА_8 .
Після цього ОСОБА_3 , завчасно маючи корисливий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, для здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки Huawei Y3 imei 1 НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 , а неповнолітній ОСОБА_8 в свою чергу будучі введеним в оману, передав ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон вартістю 2000 грн.
В послідуючому, ОСОБА_3 реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, тримаючи мобільний телефон Huawei Y3 imei 1 НОМЕР_1 при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2000 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, скоєне повторно, у вчиненні якого визнається винним.
Крім того, 16.05.2019 року приблизно о 15:00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , знаходився у дворі будинку №11 по вулиці Крилова в м. Миколаєві, де зустрів неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Після цього, ОСОБА_3 , завчасно маючи корисливий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, для здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки S-TELL S555, який належав ОСОБА_7 , а неповнолітній ОСОБА_9 в свою чергу будучі введеним в оману, передав ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон вартістю 1500 грн.
В послідуючому, ОСОБА_3 реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, тримаючи мобільний телефон S-TELL S555 при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2000 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, скоєне повторно, у вчиненні якого визнається винним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, визнав цивільні позови потерпілих, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив проте, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловили захисник, прокурор та потерпілі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні цивільні позови підтримали, просили їх задовольнити.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 14.05.2019 року він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де познайомився з неповнолітнім ОСОБА_8 та у нього виник умисел на направлений на заволодіння мобільним телефоном останнього. Під виглядом що йому треба здійснити дзвінок для відшукання свого загубленого телефону попросив у ОСОБА_8 його мобільний телефон, на що той погодився та передав йому телефон. Але оскільки він не мав намір повертати телефон він попросив ОСОБА_8 почекати його у дворі будинку, а сам зайшов за будинок, після чого полишив вказаний двір. Мобільний телефон в подальшому продав, а гроші витратив на власні потреби.
16.05.2019 року у денний час він разом з неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими був знайомий декілька днів, відпочивали на річці, а після того пішли до двору будинку АДРЕСА_3 . Оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 збиралися зайти додому, він попросив у ОСОБА_9 його мобільний телефон під виглядом здійснення дзвінка поки буде їх чекати біля будинку, на що той погодився та передав йому телефон та пішов додому. Але оскільки він не мав наміру повертати телефон та попросив його для того, щоб заволодіти мобільним телефоном, він узявши мобільний телефон пішов з двору. Мобільний телефон в подальшому продав, а гроші витратив на власні потреби.
Такі показання обвинуваченогоОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.
Суд вважає, вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 не працює, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, є раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинені злочини необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Приймаючи до уваги щире каяття обвинуваченого, суд вважає можливим призначити покарання в вигляді 2 років позбавлення волі, що є наближеним до мінімального покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 190 КК України.

Посилання обвинуваченого та його захисника щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, судом оцінюються критично з огляду на те, що ОСОБА_3 , будучі неодноразово засудженим за скоєння корисливих злочинів до покарання у вигляді позбавлення волі та відбувши це покарання, на шлях виправлення не став та через незначний проміжок часу після звільнення (22.02.2019 року) знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання.

У кримінальному провадженні заявлені цивільні позови про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди на користь : потерпілого ОСОБА_6 - 2000 грн., потерпілої ОСОБА_7 - 1500 грн..
Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).
Оскільки в ході судового розгляду вина ОСОБА_3 у заволодінні шляхом обману майном потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 та на користь ОСОБА_7 спричинену майнову шкоду.
Визначаючи розмір шкоди, який підлягає стягненню суд виходить з наступного.
Відповідно до цивільного позову ОСОБА_6 розмір шкоди завданої кримінальним правопорушення складає 2000 грн., що дорівнює вартості мобільного телефону Huawei Y3 imei 1 НОМЕР_1 , що підтверджується касовим чеком від 15.09.2017 року про його придбання та довідкою ФОП « ОСОБА_11 ». В зв`язку з викладеним, суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до цивільного позову ОСОБА_7 розмір шкоди завданої кримінальним правопорушення складає 1500 грн., що дорівнює вартості мобільного телефону S-TELL S555, що підтверджується довідкою ФОП « ОСОБА_11 ». В зв`язку з викладеним, суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання про речовий доказ суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, але оскільки ОСОБА_3 обрано 04.06.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва, суд вважає необхідним рахувати строк відбування покарання з 04.06.2019 року.

Керуючись ст. ст. 100, 127,128, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 04.06.2019 року.

Речовий доказ: - сім карту мобільного оператора «Київстар», передану на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 2000 (дві тисячі) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн..

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1