Справа № 404/5170/19
Номер провадження 1-кп/404/288/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому кримінальне провадження № 0003430 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, працюючого пілотом-інструктором «ТОВ АК УКР АГРО АВІА», неодруженого, з вищою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.06.2018 року Ровенським районним судом за ч. 1 ст. 334 КК України до штрафу в розмірі 10200 гривень (штраф сплачено);

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 скоїв умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за таких обставин.

05.05.2019 року, близько 11-00 години, ОСОБА_6 перебував неподалік будинку АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_4 , яка також перебувала біля вищевказаного будинку, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння ОСОБА_4 побоїв. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та наніс останній кулаком правої руки один удар в область грудної клітини, чим завдав ОСОБА_4 фізичного болю без спричинення їй тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав, від надання суду показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, його вина підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 05.05.2019 року, о 10-40 годині, до її будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає, прийшов її колишній чоловік з яким вона розлучена та більше року не підтримує подружніх стосунків. В цей час вона одягнула свою дитину та вивела її на вулицю, після чого зайшла до сусідки, яка проживає напроти в будинку АДРЕСА_3 , сказати, щоб її діти теж виходили на вулицю погратися з її дитиною. Повертаючись від сусідки побачила, що обвинувачений ОСОБА_6 , який стояв на вулиці біля її будинку, здійснював відеозйомку її дитини. У зв`язку з цим вона зробила йому зауваження та попросила не знімати дитину на відео. На це ОСОБА_6 сказав їй, що це його дитина і він буде робити, що захоче. Вона відповіла йому, що дитина цього не хоче і їй це не потрібно. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до неї та безпричинно наніс їй один удар кулаком правої руки в її грудну клітину. Відчувши від удару різкий біль вона присіла. Далі забігла до себе до дому та викликала поліцію. Одразу після цього на вулицю вийшла її мама та сусіди. Один з сусідів покликав ОСОБА_6 , який вже залишив місце події та йшов по вулиці, повернутись назад. Повернувшись назад обвинувачений ОСОБА_6 почав словесно всіх ображати. Зазначала, що обвинувачений ОСОБА_6 не вперше її бив та погрожував фізичною розправою.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що в травні 2019 року, в ранковий час, точного часу та дати вона не пам`ятає, до неї додому, а саме в будинок АДРЕСА_3 , прийшла ОСОБА_4 , щоб покликати її дітей на вулицю гратись з її сином. Вона дозволила своїм дітям йти грати на вулицю. Коли ОСОБА_4 вже вийшла з її будинку та була на вулиці, вона, перебуваючи в цей час біля вікна, побачила, що ОСОБА_4 стоїть на вулиці біля клумби її будинку разом з ОСОБА_6 . Хоч вона не чула, але у вікно було видно, що між ними відбувалась якась розмова, під час якої обвинувачений ОСОБА_6 з розмаху правою рукою вдарив ОСОБА_4 в грудну клітину. Від удару ОСОБА_4 присіла, після чого побігла в сторону свого будинку, а обвинувачений ОСОБА_6 пішов звідти в сторону вулиці Короленка. В цей час вийшли сусіди і батьки ОСОБА_4 . Сусіди почали кричати і обвинувачений ОСОБА_6 повернувся на місце події. Потім в будинок забіг її син ОСОБА_8 і сказав, що обвинувачений ОСОБА_6 тільки що вдарив ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 , який є малолітньою особою, пояснив суду, що в 2019 році, точного часу, дня та місяця він не пам`ятає, він перебував на подвір`ї неподалік будинку АДРЕСА_3 , та був свідком того, як ОСОБА_6 з розмаху рукою вдарив ОСОБА_4 в грудну клітину.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підтверджується і іншими доказами по справі, а саме:

- заявою ОСОБА_4 про вчинений злочин, згідно якої остання повідомляє про те, що 05.05.2019 року, близько 11-00 години, ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження в області грудної клітини (а.п. 4, т.1);

- копією довідки КЗ «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 3752 від 05.05.2019 року, згідно якої у ОСОБА_4 мався забій грудної клітини та реберної дуги з правого боку, а також забій печінки (а.п. 11, т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 291 від 20.06.2019 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_4 будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не описано. Виставлений діагноз, а саме забій грудної клітини та реберної дуги, забій печінки при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений об`єктивними даними, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 (а.п. 25, т. 1).

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним.

Суд критично відноситься до твердження обвинуваченого про невизнання вини у вчиненні злочину, оскільки вина останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підтверджується вищезазначеними доказами по справі, які досліджені та перевірені судом під час судового розгляду, і в своїй сукупності є достатніми для такого висновку.

Посилання сторони захисту на відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень і як наслідок необхідності виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в умисному завданні удару потерпілій, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, при цьому вказані факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на вищевказані досліджені судом докази.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується позитивно, раніше судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд призначає обвинуваченому покарання у виді громадським робіт, що з урахуванням тяжкості злочину та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1