Справа №:755/5981/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про обмеження строку досудового розслідування та зобов`язати вчинити дії у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001482,

в с т а н о в и в :
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся в із клопотанням про обмеження строку досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001482.

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 є потерпілим у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Досудове провадження здійснюється Дніпровським ГУ НП у м. Києві.

Досудове розслідування вказаного провадження триває більше 4 років, підозра у межах кримінального провадження і досі не оголошена, а також не проводяться слідчі дії. 30 січня 2019 року до Прокуратури міста Києва направлено скаргу на бездіяльність органів досудового розслідування. 05 березня 2019 року отримано лист від Київської місцевої прокуратури №4. який за формою є формальною відпискою, якою проінформовано сторону захисту про те, що досудове розслідування триває.

Багаторічне затягування досудового розслідування в межах зазначеного кримінального провадження, не проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютно невиправданим з огляду на невелику складність справи, яка обумовлена одиничністю правопорушення та готовністю потерпілого всебічно сприяти досудовому розслідуванню.

Із зазначених підстав просить обмежити строк досудового розслідування кримінального провадження №0001482, яке здійснюється слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, зобов`язавши слідчого, уповноваженого на досудове розслідування кримінального провадження завершити досудове розслідування до 01 липня 2019 року. Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві уповноваженого на досудовому розслідуванні кримінального провадження №0001482 письмово повідомити представника потерпілого про проведенні та заплановані слідчі дії в межах даного кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та зазначив, що незважаючи на те, що було подано скаргу до Прокуратури міста Києва, проте жодного дієвого результату на даний час зазначена карга не дала, у зв`язку із чим подано дане клопотання.

Представник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлені належним чином, причини неявки не повідомлено.

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього матеріалами, заслухавши адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження №0001482 від 01 лютого 2015 року, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слід зазначити, що це клопотання не є скаргою на неправомірні дії слідчого чи прокурора, яка передбачена ст. 303 КПК України, оскільки заявник даним клопотанням не оскаржує жодного рішення чи бездіяльності слідчого чи прокурора.

В судовому засіданні встановлено, що Дніпровським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначається у ст. 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. При цьому Конституція України не містить норм, які б обмежували право особи на судовий захист її порушеного права.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч. 2 ст. 64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Положеннями ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зі змісту клопотання вбачається, що до слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, в якому просить зобов`язати слідчого, уповноваженого на досудове розслідування кримінального провадження №0001482 завершити досудове розслідування до 01 липня 2019 року, а також зобов`язати слідчого уповноваженого на досудовому розслідуванні кримінального провадження №0001482 письмово повідомити представника потерпілого про проведенні та заплановані слідчі дії в межах даного кримінального провадження.

Згідно ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Однак положення ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року) не розповсюджуються на кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, розумність строків, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина. Зазначені доводи безперечно доводять можливість та необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в період досудового провадження до суду без будь-якого винятку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність суддів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина, шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом. Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисту прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органі державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Згідно ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обмеження розгляду питання про можливість встановлення розумних строків для завершення досудового розслідування лише щодо тих кримінальних проваджень, відомості про які внесено до ЄРДР після 15 березня 2018 року, тобто з дня набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, буде свідчити про формальне дотримання положень вказаного Закону, та суперечитиме наведеним вище засадам кримінального провадження, а отже таке судове рішення не може бути визнано справедливим.

Щодо даного кримінального провадження то слід зазначити, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року триває загалом понад 32 місяці.

Вказане кримінальне провадження 30 вересня 2015 року було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 від 19 квітня 2017 року скасовано постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження №0001482 від 01 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001482 від 01 лютого 2015 року під час його перебування у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві слідчими складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 лютого 2015 року, протокол про попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 01 лютого 2015 року, одержано висновок службового розслідування по факту відпрацювання нарядами СРГЗ сигналів «тривога», які надійшли з квартири від 28 жовтня 2014 року, довідку стоматологічної поліклініки Подільського району від 02 лютого 2015 року, також проведено допит свідка ОСОБА_5 від 06 лютого 2015 року, одержано акт огляду і технічного стану технічних засобів від 01 лютого 2015 року, та акт огляду і технічного стану технічних засобів від 01 лютого 2015 року, а також проведено допит потерпілого від 26 грудня 2016 року. Зазначені дії проведені до винесення постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2015 року. Після скасування постанови про закриття кримінального провадження постановою від 19 квітня 2017 року лише надані вказівки прокурором Київської місцевої прокуратури №4 19 квітня 2017 року, а також дорученнями оперативним підрозділам на проведення слідчих дій наданих слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 28 вересня 2017 року та 12 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що кримінальне провадження є складним, або здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій, потребує значного часу для завершення досудового розслідування. Також слідчим не наведено обставини, які перешкоджали здійснити необхідні процесуальні дії раніше, а також інші відомості, які б обґрунтовували необхідність здійснення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні.

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, з урахуванням тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року, відсутності підтвердження того, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження були проведенні будь-які слідчі (розшукові) чи процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин у кримінальному провадженні; не доведеність того, що кримінальне провадження є складним, або здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій, потребує значного часу для завершення досудового розслідування, дійшов висновку про те, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року не відповідає критеріям розумних строків.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та встановлення строку на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року.

Однак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що строк, зазначений заявником адвокатом ОСОБА_3 , є недостатнім для вчинення процесуальних дій, які імовірно необхідно виконати слідчому та прокурором у даному кримінальному провадженні, а відтак клопотання про встановлення строку досудового розслідування підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог захисника ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого письмово повідомити представника потерпілого про проведення та заплановані слідчі дії в даному кримінальному провадженні, то слід зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Враховуючи вище зазначене слідчий суддя вважає, що вимога про зобов`язання слідчого письмово повідомити представника потерпілого про проведення та заплановані слідчі дії є необґрунтованою, у зв`язку із чим у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 303-309, 369-371 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про обмеження строку досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001482 - задовольнити частково.

Встановити слідчому Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року строк на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001482 від 01 лютого 2015 року, який не може перевищувати 2 (двох) місяців.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1