ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№610/3019/19 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3312/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження № 11-кп/818/3312/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року, -
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
повернуто прокурору у порядку, передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру зазначено про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а не суспільно небезпечного діяння, що не відповідає вимогам ст. ст. 292, 503 КПК України, оскільки ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Посилання у клопотанні на наявність у ОСОБА_8 умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень також суперечить положенням ст.ст.19, 24 КК України щодо можливості особи усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння як обов`язкової ознаки умислу.
Судом також зазначено, що до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 не додано доказів про надання копії цього клопотання та реєстру матеріалів досудового розслідування законному представнику останнього. Крім того, відомості щодо законного представника та адреси його місця перебування у клопотанні відсутні.
Крім того, суд зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить постанови про зміну порядку досудового розслідування і продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить усі необхідні відомості, які передбачені цим законом. Наголосив, що будь яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що виходить за межі передбачених ст.314 КПК України повноважень суду під час проведення підготовчого засідання. Указав, що ОСОБА_8 є повнолітньою особою, а рішень про обмеження його цивільної дієздатності або визнання його недієздатним у судовому порядку не приймалися; піклування або опіка над ним не встановлювалася, а тому законних підстав для призначення ОСОБА_8 законного представника у органів досудового розслідування не було. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Згідно з вимогам п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору у тому випадку, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід медичного характеру, який пропонується застосувати.
За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Системний аналіз цих норм, свідчить про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, за своєю структурою повинно відповідати вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з урахуванням положень глави 39 КПК України, щодо діяння, вчиненого особою у стані неосудності.
Згідно ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізично осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно ч.1 ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Як слідує зі змісту вищевказаного клопотання прокурора, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №586 від 24.09.2019 року ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу, відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Отже ОСОБА_8 є неосудною особою.
Однак, у порушення вимог ч.2 ст.292, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у клопотанні прокурора ОСОБА_8 сформульовано обвинувачення у вчиненні ним передбаченого ч.2 ст.125 КК України кримінального правопорушення (злочину), а не суспільно небезпечного діяння.
Зазначене свідчить про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогами ст.291 КПК України, оскільки ОСОБА_8 у період часу, якому відповідає правопорушення, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому у сенсі ст.ст.11, 18, 19 КК України, він не є суб`єктом злочину, а вчинене ним - це суспільно небезпечне діяння.
За таких обставин, висновки суду про невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам кримінального процесуального закону, в цій частині, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора про зворотне - позбавлені підстав.
Відповідно до ч.1 ст.44 КПК України якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник.
У матеріалах провадження відсутні данні про визнання ОСОБА_8 у встановленому законом порядку недієздатним чи обмежено дієздатним, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність в органу досудового розслідування законних підстав для призначення ОСОБА_8 законного представника є обгрунтованими.
Посилання суду на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування постанови про зміну порядку досудового розслідування і продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, як на одну із підстав повернення обвинувального акту - є помилковим.
Відповідно до вимог ч.4 ст.291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і його невідповідність вимогам КПК України, не є підставою для повернення клопотання прокурору.
За таких обставин апеляційні доводи прокурора, у цій частині, є обґрунтованими.
Тому із ухвали вищевказані вказівки суду підлягають виключенню, а ухвала зміні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , змінити.
Виключити із ухвали посилання суду на відсутність доказів про надання копії клопотання та реєстру матеріалів досудового розслідування законному представнику ОСОБА_8 та на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо постанови про зміну порядку досудового розслідування і продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.
У решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: