УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2019 Справа №607/18969/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшої слідчої криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000144,-

встановив:
ОСОБА_3 12.08.2019 року подала скаргу на постанову старшого слідчого криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000144. У скарзі вказано: «Скарга на постанову старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000144 за відсутністю в діяння складу кримінального правопорушення. 26 квітня 2019 року старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 26 квітня 2019 року за № 0000144 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України). Звертаю увагу суду, що копію зазначеної постанови про закриття кримінального провадження від 26 квітня 2019 року скаржник отримав 09 серпня 2019 року, що підтверджується розпискою про отримання (копія додається), а від так дана скарга подана з дотриманням строку, визначеного ч.1 ст.304 КПК України. Вважаю, що вище вказана постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 26 квітня 20019 року № 0000144 підлягає скасуванню у зв`язку із наступним.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Так, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів. Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по - перше, висування і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватості особи; а по - друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають так і тих, що виправдовують особу. Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі обставини, які виключають провадження по справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження. Закриваючи кримінальне провадження слідчий не виконав вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, порушив порядок збирання доказів та не надав їм належної правової оцінки, а тому оскаржувана постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування. Відсутній будь - який елементарний зв`язок посилань слідчого в описовій частині вказаної постанови на протокол огляду місця події, датованою 09 травня 2018 року, в той же час коли події пов`язані з загибеллю ОСОБА_6 відносяться 4 травня 2018 року. Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ніяких свідчень стосовно загибелі ОСОБА_6 не дали, допит носив формальний характер. Слідчий оперує відсутністю наслідків у вигляді фізіологічної смерті потерпілого як одного з ознак об`єктивної сторони даного злочину. Це ствердження не відповідає дійсності, що спростовується проведеною СМЕ, а саме: з аналізу змісту постанови від 26.04.2019 старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про закриття (через нібито відсутність складу злочину) кримінального провадження, внесеного до СРДР за № 0000144 від 04.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, випливає один з двох умовиводів: або ж слідча ОСОБА_4 цілком не розуміє змісту висновків проведених у даному провадженні судово-медичних експертиз, або умисно їх перекручує. Зокрема, у постанові про закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що "у даному випадку встановлено виключно факт фізіологічної смерті потерпілого ОСОБА_6 ". У цьому зв`язку слід роз`яснити, що фізіологічна смерть людини настає у результаті природної вікової інволюції організму і поступового припинення функціонування його тканин, органів та систем (Знциклопедический словарь медицинских терминов: В 3-х томах./Гл. ред. Б.В. Петровский. - М.: Советская знциклопедия, - Т. З, 1984, С. 133), тоді як смерть ОСОБА_6 , згідно з висновком експерта № 362, настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки головного мозку, тобто, є насильницькою, і перебуває у прямому причинно- наслідковому зв`язку із заподіяними йому ушкодженнями. При ознайомленні із результатами судово-медичного розтину трупа ОСОБА_6 важко не помітити суттєвої різниці між виявленими при експертизі трупа численними травматичними ушкодженнями і нікчемними за своєю значимістю слідами біологічного походження на місці виявлення потерпілого, яке у подальшому (без жодних на це підстав) було названо "місцем події" у постанові про закриття кримінального провадження. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 лише в ділянці голови були виявлені і описані у висновку експерта № 362 виразні травматичні зміни на зовнішніх покривах - просторе садно майже на всій правій бічній поверхні з надривами шкіри у основи вушної раковини, садна на лівій скроневій, лобовій ділянці справа і зліва, виличній та щічній ділянках справа, синці в обох навколоочних ділянках, рана в проекції надочноямкового краю лобової кістки справа, садна та крововиливи на внутрішній поверхні губ, а при внутрішньому дослідженні - просторі (до 21x14 см) крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови у правих потиличній та скронево-тім`яній ділянках, у лівій скронево-тім`яній ділянці, крововиливи під тверду та у м`яку оболонки мозку різного розташування. Такі ушкодження свідчать про нанесення численних ударів в голову, що характерно для побиття, але чомусь цей факт проігнорований слідчим. Крім того, частина з цих ушкоджень обов`язково супроводжувалась зовнішньою кровотечею (зокрема, із рани на лобі). Де ж сліди цієї кровотечі на так званому "місці події" - дві бурі плями діаметром по 1 мм (!) та три сліда у вигляді бризк довжиною 1см? А яке доказове значення має виявлення на фрагменті "підмурівка" епітеліальних клітин (без слідів крові!), "походження яких за груповою належністю від ОСОБА_6 не виключається"? Так само, як і від багатьох інших людей з групою крові А (II), які могли взяти в руки цей камінь. У постанові про закриття кримінального провадження слідча ОСОБА_9 посилається також на результати комісійної судово-медичної експертизи № 175 від 21.11.2018, яка була призначена за її клопотанням у Житомирське обласне бюро судово- медичної експертизи із мотивуванням, що попередній висновок експерта № 53 від 26.07.2018 був нібито неповним, оскільки у ньому "відсутні відповіді на всі поставлені перед експертом питання, не враховано обставини, які мають значення для вирішення поставлених питань". Фактично на вирішення комісійної експертизи були поставлені ті ж питання, які розглядались у висновку експерта №53. Особливої уваги заслуговує зміст другого запитання - "Чи могла смерть гр-на ОСОБА_6 настати внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки головного мозку... внаслідок інерційного травмування речовини головного мозку та його оболонок, а саме при падінні чи падіннях потерпілого на площину з висоти власного росту?". У цьому зв`язку слід пояснити, що в судовій медицині розрізняють: падіння на площині (або з висоти "власного зросту", що не зовсім правильно з точки зору лексики та фразеології), і падіння з висоти (кількох чи десятків метрів, з дуже великої висоти). Падіння на площині відбувається під час руху пішохода або зі стоячого положення. Найчастіший вид - падіння навзнак з ударом потиличною ділянкою голови. Падіння з ударом лобом, боковими поверхнями голови трапляються рідко. При падінні навзнак виникають характерні ушкодження - садно, синець чи рана в потиличній ділянці голови, припухлість, тріщина потиличної кістки, а також типові вогнища контрударних (на стороні, протилежній удару) ушкоджень головного мозку (Судова медицина: тлумачний термінологічний довідник / ОСОБА_10 . - Тернопіль: ТДМУ, 2016. - С. 301 - 302). Виходячи з цього, у висновку експерта № 53 на це питання дана повна, обґрунтована і цілком зрозуміла відповідь, що "у наданих і вивчених матеріалах кримінального провадження не виявлено об`єктивних медико-морфологічних або особливих ознак тілесних ушкоджень, якими можна було б обґрунтувати можливість утворення у ОСОБА_6 травми голови, що, спричинила смерть потерпілого, внаслідок його падіння на площині (падіння "з висоти власного зросту"). У висновку комісійної судово-медичної експертизи № 175 від 21.11.2018 на те саме запитання експерти відповіли: "Через відсутність яких-небудь характерних ознак як зовнішніх тілесних ушкоджень, так і картину отриману при судово-гістологічній експертизі, судити точно про механізм спричинення виявленої у гр. ОСОБА_6 закритої черепно-мозкової травми не представляється можливим, однак, враховуючи результати огляду місця події, наявність ушкоджень на задніх поверхнях передпліч, ліктьового суглобу, передньої поверхні колінного суглобу, наявність алкоголю в крові на момент поступлення потерпілого до стаціонару та лікування, комісія не виключає можливості утворення виявленої черепно-мозкової травми в результаті падінь з положення стоячи".
Відповідно до ч.1 ст.101, п.7 ч.1 ст.102 КПК України та п.3.6 "Інструкції про проведення судово-медичної експертизи" ((МОЗ України, Київ, 1995), у висновку експерта повинні бути зазначені обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. Експерт повинен вказувати підстави, конкретні факти, виявлені при дослідженні об`єкта, які підтверджували б правильність його висновку, наводити ті об`єктивні причинно- наслідкові співвідношення, які безпосередньо зв`язані з явищем, що аналізується. Кожний пункт підсумків у висновку експерта має бути доказовим, переконливим для слідчого, прокурора чи суду.
У наведеному вище висновку Житомирського бюро СМЕ експертами, по-перше, залишено поза увагою вимоги процесуального законодавства щодо необхідності відповіді на кожне поставлене питання (щодо падіння на площині!), по-друге, висновок не містить будь-якого обґрунтування, що суперечить процесуальним вимогам та вимогам доказової медицини, по-третє, ці умовиводи висловлені у формі припущення, тобто, не можуть бути використані як доказ. І, головне - містить неправдиві дані: у ньому вказано на "наявність алкоголю в крові на момент поступлення потерпілого до стаціонару", хоча записів про відбір крові у ОСОБА_6 з метою встановлення концентрації етилового спирту у медичній карті № 254/2130 стаціонарного хворого Теребовлянської центральної районної лікарні немає. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обв`язкою участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора поставляється ухвала згідно з правилами КПК.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора. У зв`язку з вищенаведеними, керуючись ст.24, 214, ст.303-307 КПК України прошу суд скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000144 від 4 травня 2018 року та повернути матеріали кримінального провадження № 0000144 від 4 травня 2018 року до слідчого управління ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування».
Старша слідча ОСОБА_4 надала матеріали кримінального провадження №0000144, які складаються з двох томів - 474 сторінок, але в судове засідання не прибула, про причини не повідомила.

Відповідно до ст.8, 55, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб. Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обґрунтованих письмових заперечень на скаргу старша слідча ОСОБА_4 до суду не подала, тобто не скористалася своїм правом на доведення правомірності оскаржуваної постанови.

З постанови старшої слідчої криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000144 вбачається, що вона вмотивована з посилання лише на частину матеріалів - окремі документи. Тобто, про всі матеріали, їх зміст і суть у постанові не зазначено. Також, у постанові не вмотивовано підставу їх не врахування. Зокрема, не оцінено змістовно-смислове значення не врахованої частини матеріалів кримінального провадження. Отже, правову оцінку всім матеріалам кримінального провадження у сукупності не надано. Тому, оскаржувана постанова за змістом не відповідає вимогам передбаченим ч.5 ст.110 КПК України, оскільки не містить всіх передбачених законом відомостей.

На підставі статей 38, 40 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. Слідчий, здійснюючи свої повноваження є самостійним у своїй процесуальній діяльності та відповідає за законність і своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проте, старша слідча ОСОБА_4 не вчинила всіх необхідних слідчих дій для зібрання доказів, враховуючи доводи ОСОБА_3 .

Проаналізувавши наведене вважаю, що скаргу необхідно задовільнити.

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні карги.

Отже, законом передбачено обмежений перелік ухвал, які вправі постановити слідчий суддя і лише в межах поданої скарги.

В контексті п.18 ч.1 ст.3 КПК України головним обов`язком слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене вважаю за доцільне констатувати в мотивувальній частині цього рішення, що старша слідча ОСОБА_4 не забезпечила ефективність досудового розслідування, а саме: не вчинила всіх необхідних слідчих дій для з`ясування і перевірки доводів ОСОБА_11 , а саме: не використала можливості зібрання доказів, в порядку п.3 ч.1, п.3, п.4 ч.2 ст.56, п.2 ч.2 ст.60 КПК України.

Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, 7, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Скаргу задовільнити.

Скасувати постанову старшої слідчої криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 26 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000144.

Матеріали кримінального провадження надіслати до СУ ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового слідства під час якого необхідно перевірити доводи ОСОБА_3 , вирішити клопотання про проведення слідчих дій зазначені в скарзі, надати правову оцінку всім доказам у сукупності та прийняти вмотивоване рішення, порядку ст.283 КПК України.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1