Справа № 487/4899/19
Провадження № 1-кп/487/626/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0002304 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню освітою, пенсіонер за віком, працює сторожем Пологового будинку №3 управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

09.06.2019 року близько о 08:35 год., ОСОБА_3 знаходячись у приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», що розташований по вул. Генерала Карпенка 2-Б в м. Миколаєві, помітив на торгівельній полиці жіночу чорну сумку, яка належить ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його дії не помітні для оточуючих та потерпілої, шляхом вільного доступу, викрав з гаманця, який знаходився у жіночій сумці потерпілої ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 1000 грн., після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

24.06.2019 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 грн.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що угода укладена ним добровільно, він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що угода укладена нею добровільно, їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор вважає можливим затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Отже, суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 24.06.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 грн.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0002304 угоду про примирення від 24.06.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за якими призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1