Провадження №11-кп/801/1310/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001332 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2019, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Оболонь Курської області Російської Федерації, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 непрацюючої, незаміжньої, має на утриманні троє дітей, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 24.05.2012 року, раніше не судимої;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

У відповідності до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Конотоп Сумської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , 2007 р. н., паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області 09.03.2005, раніше не судимої;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

У відповідності до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Грошові кошти в сумі 15 266грн, після набрання вироком законної сили постановлено повернути власникам.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

встановив:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були визнані винними та засуджені за те, що 31 березня 2018 року діючи за попередньою змовою, попередньо розподіливши ролі між собою, діючи узгоджено, умисно, з корисливих мотивів, проникли під вигаданим приводом до помешкання ОСОБА_12 та викрали грошові кошти за наступних обставин.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 31.03.2018 близько 11.00год, на автомобілі таксі прибули до будинку АДРЕСА_3 . Вийшовши з автомобіля, вони направились до будинку АДРЕСА_4 по зазначеній вулиці. Увійшовши до 2-го під`їзду вищевказаного будинку, вони подзвонили у дверний дзвінок квартири АДРЕСА_5 , розташованої на першому поверсі. Коли двері відчинив ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вводячи його в оману, з метою усунення перешкод для проникнення в житло, представились йому працівниками служби газового господарства та під приводом необхідності перевірити газові прилади та лічильник пройшли до квартири, де ОСОБА_14 та ОСОБА_7 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зайшли до кухонної кімнати. Імітуючи перевірку, ОСОБА_8 , нібито для перевірки тепловіддачі батарей опалення, пішла до спальної кімнати. У цей час ОСОБА_7 продовжувала відволікати увагу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 надаючи таким чином можливість ОСОБА_8 відшукати у квартирі грошові кошти та таємно викрасти їх.

ОСОБА_8 в той час перебуваючи у спальній кімнаті вищевказаної квартири та будучи впевненою, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань відчинила шухляду дерев`яної тумбочки, звідки викрала кошти в паперових конвертах загальною сумою 15 000 гривень, після чого повернулась до мешканців квартири та ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили помешкання потерпілої, завдавши своїми діями ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 15 000грн.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду і ухвалення нового, яким визнати кваліфікуючу ознаку повторність скоєння крадіжки відносно обох обвинувачених, виключити пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання без застосування норм ст.75 КК України та законно вирішити долю речових доказів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який просив задовільнити їхню апеляційну скаргу; обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти призначення більш суворого покарання; виступи всіх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинувачених ще й в останньому слові; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у вироку, ніким не оскаржуються, а тому вирок в цій частині не переглядаються.

При обґрунтуванні доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного виключення кваліфікуючої ознаки повторності, суд виходив із того, що інформації вказаної в «довідці про судимість ОСОБА_8 » щодо запобіжного заходу, який обирався обвинуваченій Хмельницьким відділом поліції 27.05.2018 недостатньо для кваліфікуючої ознаки «повторності» вчинення злочину, передбаченої ч.3 ст.185 КК України. Інших, більш достовірних доказів прокурором суду не було надано.

Тому судовим рішенням обґрунтовано було виключено із обвинувачення зазначену обставину за відсутності належних і допустимих доказів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правових наслідків» для наявності в діях винної особи кваліфікуючої ознаки «повторності» скоєння злочину необхідно встановити скоєння аналогічних злочинів раніше, незалежно від судимостей за них.

Проте, із вищезазначеної інформації не вбачається час вчинення кримінальних правопорушень, в разі повідомлення по них підозр, що виключає задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Прокурор також не навів переконливих доводів щодо скасування вироку суду в частині м`якості призначеного покарання.

Із врахуванням обставин скоєного, ступеню небезпечності, осіб обвинувачених за відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності пом`якшуючих, суд дійшов вірного висновку, що обом обвинуваченим слід обрати покарання із застосуванням норм ст.75 КК України.

Так, ОСОБА_8 раніше не судима повністю визнала себе винною, щиро каялась, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, із вилучених у неї коштів потерпілій ОСОБА_12 повністю будуть повернуті викрадені 15 000грн, за місцем проживання позитивно характеризується, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Із врахуванням, що обвинувачена ОСОБА_7 також раніше не судима, визнала вину в повному обсязі, розкаялась у вчиненому, на утриманні має неповнолітню дитину та що на стадії досудового слідства вона майже пів року перебувала під вартою колегія суддів не вбачає підстав для призначення їй покарання у виді позбавлення волі.

Призначені покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_7 відповідають вимогам ст.50, 65 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Щодо вимог апеляційної скарги про виключення із мотивувальної частини вироку пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Обвинувачені після скоєного злочину були затримані із викраденими грошима потерпілої ОСОБА_12 .

Тому безпідставні твердження прокурора, що оскільки обвинуваченими не вживались заходи на відшкодування збитків потерпілій, слід виключити пом`якшуючу обставину щире каяття.

Однак, під час визначення долі речових доказів, які були вилучені під час досудового розслідування, суд, скасувавши арешт, не визначив конкретних осіб, яким вони мають бути повернуті, зазначивши лише те, що вони мають бути повернуті власникам, у зв`язку з чим, можуть бути порушені права потерпілої у кримінальному провадженні №0001332 ОСОБА_12 .

Так, в ході слідства під час затримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в останньої вилучено 15 266грн, 15 000грн з яких є власністю ОСОБА_12 , оскільки в зошиті ОСОБА_12 , в якому знаходились викрадені грошові кошти, було зазначено серії та номери декількох грошових купюр, які в подальшому були вилучені в ОСОБА_8 під час затримання, що не спростовувалось і в ході судового розгляду. Однак, в судовому рішенні не зазначено, хто саме є власником 15 000грн, а тому виконання даного вироку суду, може призвести до повернення грошових коштів особі, в якої вони вилучались, і невідшкодування збитків, призведе до порушення прав ОСОБА_12 , неможливості їх відновлення навіть за умови забезпечення стороною обвинувачення заходів щодо їх відновлення шляхом накладення арешту на викрадене майно та виконання одного із основних завдань кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Тому апеляційну скаргу прокурора в цій частині слід задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 408, 409, 419, 420 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2019 відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в частині вирішення долі речових доказів змінити.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази, а саме: грошові кошти в сумі 15 266грн повернути власникам, а саме: грошові кошти в сумі 15 000грн повернути потерпілій ОСОБА_12 , 266грн засудженій ОСОБА_8 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили із дня її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя