УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням щодо надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що 23.02.2014 громадянин України ОСОБА_4 , діючи навмисно, з метою участі у діяльності збройного формування т.зв. «Самооборона Криму», будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у м.Сімферополі, після співбесіди з невстановленими «ватажками» незаконного збройного формування «Самооборона Криму», ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до не передбаченого законом України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду командира «роти спеціального призначення».

У подальшому, 10.03.2014 ОСОБА_4 , будучи командиром «роти спеціального призначення», яка входила до складу формування т.зв. «Самооборони Криму», разом із особовим складом вказаного збройного формування, які незаконно мали на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, прибув на територію місця дислокації 222 окремого автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 , як командир вищезазначеної роти спеціального призначення незаконного збройного формування, здійснив розстановку підконтрольного йому особового складу, по периметру та прилеглої території, з метою сприяння російським військовим у здійсненні захоплення зазначеного стратегічного об`єкту.

Того ж дня, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , разом із невстановленими на даний час особами зі складу т.зв. «роти спеціального призначення Самооборони Криму», приймав активну участь у захопленні військової частини НОМЕР_1 , вогнепальної зброї, бойових припасів та військової техніки, які знаходились на території вказаної військової частини. Таким чином, ОСОБА_4 , будучи командиром т.зв. «роти спеціального призначення Самооборони Криму» забезпечив створення всіх необхідних умов для проникнення на територію зазначеного стратегічного об`єкту спеціальних підрозділів збройних сил Російської Федерації.

На реалізацію злочинних намірів, продовжуючи протиправну діяльність, в період часу з 23.02.2014 до моменту фактичної окупації території півострову Крим, діючи умисно, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим у складі не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму», ОСОБА_4 систематично виконував протиправні накази «ватажків» зазначеного незаконного збройного формування для здійснення при необхідності збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України.

Дії ОСОБА_4 носили тривалий характер, у вказаний період часу та виразились у активній участі в діяльності незаконного збройного формування. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював, що незаконне збройне формування, учасником якого він є, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють опор представникам влади, напад на підприємства, установи, організації та громадян, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді тривалого порушення нормальної роботи транспорту, підприємств, установ та організацій, загострення міжнаціональних відносин та ускладнення відносин між державами, а також подальшої окупації території півострова Крим.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій клопотання підтримує в повному обсязі просить задовольнити та розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

17.03.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, тобто в участі у складі не передбаченого законом збройного формування у нападі на підприємства, установи, організації, громадян, що призвело до тяжких наслідків, про яку ОСОБА_4 повідомлено у встановленому порядку. Частина 1 ст.278 КПК України, передбачає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурор, а у випадку неможливості такого вручення, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, а саме главою 11 виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід, який чітко не регулює дане питання. Однак згідно ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територій України», визначено, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. У даному випадку виклик для повідомлення особі про підозру здійснювався органами досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

03.04.2018* постановою прокурора виділено з матеріалів досудового розслідування за №0000054 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.260 КК України та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000037.

03.04.2018 року досудове розслідування зупинено, а ОСОБА_4 оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що не вдалося за можливе встановити місце знаходження підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу відповідає вимогам ст.188 КПК та подане одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даному етапі досудового розслідування, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України та переховується від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатньо підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу участь підозрюваного є обов`язковою та з метою покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання подальшому переховуванню від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, слідчий суддя вважає необхідним надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 188,189,190 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити слідчому в ОВС СВ Головного управління національної поліції в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала втрачає законну силу: - з моменту приводу підозрюваного/ обвинуваченого до слідчого судді; у разі відкликання ухвали прокурором; у разі добровільної явки підозрюваного до слідчого судді; 29.04.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1