Провадження №11-сс/801/562/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на хвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2019,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001484 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та накладено арешт на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ №0546 від 15.03.2019, НОМЕР_1 , яке було вилучено під час ОМП від 05.07.2019.
Ухвала суду мотивована тим, що вищевказані речі, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу місцевого суду. Апелянт вказує на безпідставність накладення арешту на посвідчення водія.
Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_10 , власника майна ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, вважає, що при складанні клопотання про арешт майна не були виконані зазначені вимоги кримінального процесуального закону. Слідчий суддя, вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, не звернув уваги на те, що клопотання не відповідає ст. 171 КПК України, не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків, ухваливши таким чином ухвалу, яка, в свою чергу, також не відповідає вимогам закону.

У своєму клопотанні слідчий вказав, що з метою збереження речового доказу та уникнення його подальшого зникнення, втрати, пошкодження чи реалізації вилученого майна (а саме водійського посвідчення) слід розглянути клопотання без власника майна.

При цьому вказує, що водій ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, використовувати даний документ для виїзду за кордон та може вчинити нову дорожньо-транспортну пригоду.

Разом з тим, слідчий у клопотанні не надав оцінки тому, що посвідчення водія є документом та відповідає критеріям ст. 99 КПК України.

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Кримінальним процесуальним законодавством передбачено підстави і окремий порядок в обмеженні спеціальних прав, строки на які застосовуються обмеження.

Так, ст. 148 ч. 1 КПК України передбачено, у разі наявності достатніх підстав вважати, що для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, необхідно тимчасово обмежити підозрюваного у користуванні спеціальним правом, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа мають право тимчасово вилучити документи, які посвідчують користування спеціальним правом, у законно затриманої ними особи в порядку, передбаченому статтею 208 цього Кодексу.
Тимчасово вилученими можуть бути документи, які посвідчують користування таким спеціальним правом: право керування транспортним засобом.
Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя не врахував вказаних обставин, розглянув клопотання без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна, не встановив підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правова підстава для арешту майна, можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, а також не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права користування документом.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом передбачено ст. 152 КПК України.

Підстави для задоволення клопотання, на які посилається прокурор, є невмотивованими, оскільки вказівка на те, що водій ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, використовувати документ для виїзду за кордон та може вчинити нову дорожньо-транспортну подію не є обґрунтуванням необхідності накладення арешту на водійське посвідчення.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на майно та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2019, якою накладено арешт на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , видане ТСЦ №0546 від 15.03.2019, ВХО 907265, скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про арешт водійського посвідчення відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом Суддя