Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1210/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-17.07.2002р. Оболонським районним судом м.Києва за ч.3 ст.289, 69, 75,76КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
-04.04.2005р. Солом`янським районним судом м.Києва за ч.3 ст.186, ч.1 ст.190, 70,71КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі;
-03.10.2013р. Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі;
-07.10.2014р. Ірпінським районним судом Київської області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений від покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014році» , -

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185КК України та призначено йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України, - 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.289 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна;
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття ОСОБА_7 покарання ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ухвалено зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання:
- строк попереднього ув`язнення з 20.11.2015р. по 10.12.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- строк попереднього ув`язнення з 27.07.2018р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 ухвалено залишити попередній тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 23187,96грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5000грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 28187,96грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 245, 52 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні товарознавчої експертизи.
Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , планшет марки Престіжіо, передані потерпілому ОСОБА_9 , залишити останньому як власнику; рештки пляшки віскі, упаковку бульбашок, передані представнику ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», залишити товариству; гаманець, підошву з кросівок, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ухвалено знищити.
Заставу у розмірі 24360 грн (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень, внесену ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.11.2015р. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, по кримінальному провадженню №0005513, звернути в дохід держави, та ухвалено зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України та використовувати у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 07 години 12.11.2015 року, перебуваючи неподалік готелю «Житомир», що по вул. Перемоги, 6 в м.Житомирі, помітив легковий автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110», сірого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 та у нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 побачивши, що на водійському сидінні спить власник автомобіля ОСОБА_9 , підійшовши до передніх водійських дверцят автомобіля, відчинив їх та витягнув із однієї з кишень куртки ОСОБА_9 ключі від вказаного автомобіля. В цей час ОСОБА_7 побачив між передніми сидіннями автомобіля планшет марки «Престіжіо Мультіпад 8.0.HD» у корпусі чорного кольору, що належить ОСОБА_9 та вирішив його викрасти. Пересвідчившись, що за ним із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, викрав із салону автомобіля вищевказаний планшет. Після чого місце вчинення злочину з викраденим майном залишив та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1994грн 40 коп.
Цього ж дня, близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_7 повернувся до автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», підійшовши до передніх водійських дверцят, які були не замкнені, відчинив їх та сівши на водійське сидіння, за допомогою ключів запалення від транспортного засобу, якими він попередньо заволодів у потерпілого ОСОБА_9 привів двигун автомобіля в дію, таким чином отримавши можливість керувати автомобілем та здійснювати на ньому рух, з місця вчинення злочину зник та поїхав у напрямку вул.Котовського в м.Житомирі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 69581 грн. 31 коп, а всього завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 71575грн 61 коп.
29.06.2018року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_7 перебував в приміщенні гіпермаркету «Ашан» TOB «Ашан Україна гіпермаркет», що знаходиться в ТРЦ «Глобал UA» за адресою: м. Житомир, вул. Київська 77 та в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення товарів з торгового залу гіпермаркету.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, в цей день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_7 підійшов до торгівельної вітрини з дитячими бульбашками, звідки таємно шляхом вільного доступу взяв одну тубу бульбашок, вартістю 6 грн. 67 коп. та заховав їх до свого одягу у який був одягнений. Після цього, ОСОБА_7 підійшов до торгівельної вітрини з алкогольними напоями, де, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються ніким непомічені, керуючись корисливим мотивом, повторно таємно шляхом вільного доступу взяв пляшку віскі «Glenmorangie The Original», ємністю 0,7л, вартістю 929 грн. 17 коп., яку також заховав під свій одяг.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вищевказаний товар, що знаходився при ньому, пройшов повз каси та турнікет на виході з кас, вийшов з викраденим товаром з приміщення гіпермаркету, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки в цей момент його протиправні дії були виявлені та припинені працівниками служби безпеки гіпермаркету.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 намагався завдати TOB «Ашан Україна Гіпермаркет» матеріальну шкоду на загальну суму 935 грн. 84 коп.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції. Посилається на те, що даний вирок є занадто суворим та незаконним. Вважає, що при призначенні покарання судом не було враховано думку ОСОБА_9 , який є потерпілим по справі у визнанні його винуватим у вчинені злочинів за ч.2 ст.185 , ч.2 ст.289 КК України. Судом також не було встановлено важливу обставину в епізоді по обвинуваченню його у вчинені злочину за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, а саме - вартості пляшки віскі «Glenmorangie The Original», ємністю 0,7л., так як у вироку не зазначено чим дана вартість підтверджується стороною обвинувачення, крім визнання ним вини. Крім того, представник потерпілого по справі жодного разу не був присутній в судових засіданнях та не надавав свої пояснення в суді. Вироком суду заставу в розмірі 24360грн, внесену заставодавцем ОСОБА_10 звернуто в дохід держави., однак він вважає, що суд безпідставно звернув в дохід держави заставу та при прийнятті рішення порушив п.9 ст. 182 КПК України, так як прокурором не подавалось клопотання про звернення застави в дохід держави, не був викликаний до суду заставодавець ОСОБА_10 , а крім того , ухвала слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.11.2015р. була прийнята на досудовому слідстві і судом не вирішувалось питання про її продовження під час судового розгляду. При задоволені цивільного позову вважає, що судом порушено норму процесуального права, так як цивільний позивач не прибував в судові засідання та від нього не надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності, а він цивільний позов не визнавав. Відповідно до п.1 ст.326 ЦПК України цивільний позов повинен був бути залишений без розгляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить відмовити в задоволенні скарги обвинуваченого. Вказує, що суд першої інстанції призначаючи винному покарання врахував всі обставини відповідно до ст.65 КК України. Крім того вказує, що доводи про необхідність скасування вироку суду, оскільки він проведений за відсутності потерпілих є безпідставними, так як потерпілий ОСОБА_9 був допитаний, а потім будучи належним чином повідомленим про дату та час судових засідань надав до суду заяви в яких просив провести судовий розгляд без його участі, зазначивши, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції під час розгляду провадження вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, припустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження, що перешкодило йому в повному обсязі прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Так апелянт в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у повному обсязі та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, вважаючи, що судом порушено вимоги кримінального процесуального права, допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Зазначені доводи знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного перегляду кримінального провадження.

Так ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні трьох окремих злочинів за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України. При цьому за першими двома епізодами потерпілим є ОСОБА_9 , а за третім епізодом за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України потерпілим є ТОВ «Ашан України гіпермаркет» з представником потерпілого ОСОБА_11 .

Щодо доводів апеляційної скарги по епізодам за ч.2 185, ч.2 ст.289 КК України з потерпілим ОСОБА_9 з приводу вирішення судом цивільного позову, то вони найшли своє часткове підтвердження.

Відповідно до цивільного позову, заявленого в ході судового розгляду, потерпілий просив стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31187, 96 грн., яка полягає у вартості викраденого в нього майна на суму 12294,30 грн., а саме:

- електронний планшет Prestigio Multi Pad 8.0 HD вартістю 1994, 30 грн.,

- два акустичні динаміки «Pіoneer» 350 W вартістю 250 грн за 1 шт., загальною вартістю 500 грн;

- автомобільна шина R-14 вартістю 650 грн.;

- автомобільний диск R-14 вартістю 550 грн.;

- комплект комплект автомобільних ковриків вартістю 600 грн.;

- набір автомобільних ключів вартістю 1300 грн.;

- перфоратор Makita HR2470 вартістю 3500 грн.; -

- болгарка Makita GA5030 вартістю 1700 грн.;

- шуруповерт Bosh PSR1200 вартістю 1500 грн. (а.с.29-31 т.1);

у вартості відновлювального ремонту автомобіля 17893,66 грн. відповідно до висновку №1259 експерта судової автотоварознавчої експертизи від 14.01.2016 року та витратах на проведення даної експертизи 1000грн.

Разом з тим ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування та судом у викраденні у потерпілого ОСОБА_9 з автомобіля тільки планшету марки «Престіжіо Мультіпад 8.0.HD» у корпусі чорного кольору, вартістю 1994грн 40 коп., та в угоні автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», який було в результаті цього пошкоджено, вартість відновлювального ремонту якого складає 17893,66 грн.
При цьому під час розгляду провадження також було встановлено, що ОСОБА_7 повернув потерпілому ОСОБА_12 планшет Prestigio Multi Pad 8.0 HD. та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди сплатив 8000 грн., що також було підтверджено потерпілим під час розгляду провадження, та відповідною заявою, наявною в матеріалах провадження. (а.с.12 т.2).

Таким чином враховуючи викладене, все майно, яке вказано у цивільному позові, крім планшету Prestigio Multi Pad 8.0 HD, заявлене потерпілим поза межами обвинувачення, тому вартість вказаного майна в цивільному позові не підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та помилково стягнув з обвинуваченого вартість вказаного майна.

З огляду на викладене цивільний позов повинен бути задоволений лише в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого лише вартість відновлювального ремонту автомобіля на суму 17893,66 грн та витрати на проведення вказаної автотоварознавчої експертизи, які становлять 1000 грн., а враховуючи сплату обвинуваченим в рахунок цивільного позову 8000 грн. сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню, дорівнює 10893,66 грн.

При цьому доводи обвинуваченого про те, що враховуючи відсутність потерпілого майже на всіх судових засіданнях, цивільний позов у відповідності до положень ст. 326 ЦПК України повинен бути залишений без розгляду, не знайшли свого підтвердження. Потерпілий приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції, давав пояснення в тому числі і щодо свого цивільного позову, тому підстав для залишення його без розгляду у суду першої інстанції не було.

Не знайшли також свого підтвердження і доводи апелянта про те, що потерпілий не був належним чином повідомлений про судові засідання , не приймав участі в них, крім декількох, а тому судом не було з достатньою повнотою встановлено обставини вчинення злочинів щодо нього та безпідставно було визначено матеріальну шкоду в результаті угону автомобіля у розмірі його вартості 69581 грн., оскільки з матеріалів судової справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про розгляд кримінального провадження, без його належного повідомлення судові засідання не проводилися, він був допитаний по всіх питаннях кримінального провадження , в тому числі і стороною захисту, в судовому засіданні судом першої інстанції, подальший розгляд провадження було здійснено за його відсутності за його заявою (т.2 а.п.12), при цьому обвинувачений, визнаючи у повному обсязі пред`явлене йому обвинувачення, ніяких заперечень проти цього не зазначав. Підстав стверджувати про те, що у зв`язку з неявкою в усі судові засідання потерпілого судом не було у повному обсязі досліджено обставини по справі, апеляційний суд не вбачає.

Тому вирок суду щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України підлягає зміні лише в частині вирішення цивільного позову, а підстав для скасування його та призначення нового розгляду провадження в цій частині колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу безпідставного звернення застави в дохід держави, слід зазначити, що такі доводи є надуманими та спростовуються матеріалами провадження.

Так відповідно до положень ч.9 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Так з журналів судового розгляду вбачається, що питання про звернення застави в дохід держави вирішувалося судом при постановленні вироку за власною ініціативою, оскільки обвинувачений під час розгляду провадження ухилявся від суду та порушував обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.11.2015р., не з`являвся на виклики до суду без поважних причин, в зв`язку з чим до нього судом застосовувались приводи, під час розгляду в суді кримінального провадження №0005513 вчинив новий злочин, тому судом було цілком обгрунтовано було прийнято рішення про звернення заставу розмірі 24360 грн. в дохід держави.

Так обставина, що зазначене рішення судом було прийнято без повідомлення заставодавця ОСОБА_10 дійсно має місце, разом з тим, враховуючи зазначені доводи апеляційної скарги, апеляційним судом ОСОБА_10 був повідомлений про апеляційний розгляд провадження та птання щодо правомірності звернення застави в дохід держави було предметом розгляду апеляційного суду. Таким чином зазначене порушення , на дмуку апеляційного суду, не є істотним, а рішення щодо необхідності звернення застави в дохід держави по суті судом прийнято правильно, у відповідності до положень ст. 182 КПК України. При цьому та обставина, що застава була застосована лише ухвалою слідчого судді і в подальшому не продовжувалася, не є підставою для ствердження про закінчення дії даного запобіжного заходу, і як наслідок повернення заставодавцю, оскільки продовження дії застави не передбачено положеннями КПК України.

Що стосується вироку суду в частині визнання ОСОБА_13 винним у вчиненні епізоду крадіжки за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України відносно потерпілого ТОВ «Ашан України гіпермаркет», то доводи обвинуваченого пр необхідність скасування його в цій частині з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині знайшли своє підтвердження, оскільки суд першої інстанції при його розгляді припустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 14 вересня 2018 року під час судового засідання прокурором був оголошений обвинувальний акт по епізоду викрадення в приміщенні гіпермаркету «Ашан» та було вирішено питання про слухання справи в порядку ст.349 КПК України, що ставилося на обговорення учасників процесу, однак представник потерпілого TOB «Ашан Україна гіпермаркет» був відсутнім під час вказаного судового засідання та не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду провадження засідання, внаслідок чого йому не було роз`яснено ст.349 КПК України.(а.с.180-182). На наступі судові засідання, призначені на 10 жовтня 2018 року, 12 листопада 2018 року, представник потерпілого «Ашан» також не був повідомлений належним чином. (а.с.198-199, 205-206 т.1)
Таким чином, судом першої інстанції було порушено права потерпілого, передбачені ст.ст.56, 58 КПК України, зокрема бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні; підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому тощо.
З огляду на наведене, суд першої інстанції допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. І враховуючи категоричне заперечення своєї вини обвинуваченим в цій частині в ході апеляційного перегляду провадження, навіть за умови розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з призначенням у відповідності до п.1 ч.1 ст.415 КПК України нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 у суді першої інстанції.
При цьому у відповідності до ч.2 ст. 415 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно даного епізоду вчинення злочину повинні бути перевірені та враховані при новому розгляді кримінального провадження, оскільки вони грунтуються на матеріалах даного провадження.

Що ж стосується покарання, призначеного судом ОСОБА_7 , навіть із врахуванням рішення апеляційного суду про скасування вироку в частині обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України строком на 6 років позбавлення волі відповідає ступеню тяжкості вказаних злочинів та особі обвинуваченого та визначена судом у відповідності до положень ст.ст. 50, 65 КК України, а доводи обвинуваченого про те, що вирок суду є надто суворим, та при призначенні покарання не враховано думку потерпілого ОСОБА_9 є безпідставними.

Так матеріали справи заяву потерпілого ОСОБА_9 , в якій він в питанні призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

При цьому покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставиною, що пом`якшує покарання судом встановлено визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Також судом враховано особу винного, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо. Згідно досудової доповіді складеної працівником органу пробації за місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, помічений в порушенні громадського порядку, розпиванні спиртних напоїв, від жителів Кропивнянського старостинського округу надходили усні скарги про погрози зі сторони ОСОБА_7 . Ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення оцінений як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (в тому числі для окремих осіб), належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення ставати не бажає та продовжує займатися злочинною діяльністю. Тому, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, як то передбачено ст. 50 КК України

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з мотивів, зазначених в його апеляційній скарзі, немає.

Вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, на думку колегії суддів, немає підстав.

В решті вирок суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.
Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшивши розмір матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 до 10893,66 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, в частині скасування вироку та призначення нового судового розгляду кримінального провадження оскарженню не підлягає, а в решті може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: