ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/58/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

22 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Купчий, Єдинецького р-ну Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засудженого вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2009 року за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі;
початок строку: 21.12.2012 року, кінець строку: 11.06.2019 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що з огляду на поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а саме дані про відсутність у нього ініціативи щодо працевлаштування, дані про попередні судимості та обставину, що ОСОБА_7 раніше звільнявся від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію», однак належних висновків не зробив та після цього знову вчинив тяжкі злочини, що свідчить про небажання засудженого дійсно виправитися, а його позитивна поведінка більш пов`язана примусом щодо нього режиму утримання, а не дійсним ставленням його до додержання правил поведінки та праці.На підставі викладено, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилається на те, що він не має стягнень за порушення режиму, має заохочення, відбув значний строк покарання, призначений вироком суду першої інстанції, а отже має право на умовно-дострокове звільнення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Учасників судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без зміни, у дебатах прокурор залишилася на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі з 16.01.2013 року засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На виробничій зоні установи непрацевлаштований, роботи по благоустрою виконує. Приймав участь у роботах з поліпшення житлово-побутових умов відділення. Має позов на суму 410 грн. 50 коп.

17.03.2016 року комісією виправної колонії йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення, а 24.02.2017 року йому також відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів своє виправлення, і це не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Крім того, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2017 року ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання засудженого на наявність у нього заохочень, його характеристику, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, але після відбуття покарання в місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, і це жодним чином не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Наявність у ОСОБА_7 лише 2 заохочень за весь час відбування покарання (2016-2017 роки), які за своєю кількістю є незначними, також беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Будь-які інші відомості про особу засудженого, які в повній мірі можуть свідчити про те, що він довів своє виправлення відсутні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання ОСОБА_7 , не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2