Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/29/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
переглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2018 року, якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 03.09.2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі
Залишено без задоволення.
Інші учасники судового розгляду:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого - ОСОБА_6 .

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2018 року постановлено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без задоволення.
В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.
Засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання характеризується задовільно, допустив три порушення порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, а саме поміщався до ДІЗО. Вказані порушення на даний час погашені. Крім цього, засуджений ОСОБА_6 має одне стягнення у виді догани за 07.08.2018 року, яке на даний час не погашене. Також засуджений має три заохочення, останнє за 2013 рік, останнім часом не заохочувався, що свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Суд першої інстанції вважає, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, застосувати ст. 81 КК України, а саме звільнити від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Вказує, що ухвала суду першої інстанції необ`єктивна, не відповідає фактичним обставинам справи. Судом не взято до уваги, що стягнення у виді догани від 07.08.2018 року було винесено після того, як засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
Зазначає, що з 2013 року немає заохочень, які б вказували на бажання виправлення, оскільки з 2014 року знаходився в колоніях, які знаходилися на неконтрольованих Україною територіях, тому не було можливості працювати.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи, наведені у скаргі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений: 03.09.2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі.Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.02.2018 року, засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.03.2009 року по 16.12.2009 року за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, залік складає: 04 місяців 10 днів.
Початок строку: 06.03.2009 року. Кінець строку: 26.05.2019 року.
З 29.03.2018 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Петрівській ВК № 49.
За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 допустив три порушення порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, а саме поміщався до ДІЗО. Вказані порушення на даний час погашені. Крім цього, засуджений ОСОБА_6 має одне стягнення у виді догани за 07.08.2018 року, яке на даний час не погашене. Також засуджений має три заохочення, останнє за 2013 рік, останнім часом не заохочувався. Засуджений ОСОБА_6 не працевлаштований та не приймає участь у благоустрої відділення і у суспільному житті установи, до праці відноситься негативно.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 обґрунтував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження.
Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Відповідно до матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі допускав три порушення установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, вказані порушення погашені.
07.08.2018 року отримав одне стягнення у виді догани, яке на даний час не погашене.
Колегія суддів перевіряючи доводи апеляції і оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що засудженим ОСОБА_6 не надано переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Водночас, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а тому доводи апеляційних скарг не спростовують висновок суду.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Крім того, апелянтами не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2018 року,слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2018 року,якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_6 залишено без задоволення - залишити без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2