233 № 233/6345/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого : ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при

секретарі ОСОБА_4

за

участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ (№6)«Бахмутська установа виконання покарань» в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області, кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру за №0000959 від 12 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000959 від 12 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Судом на обговорення учасників судового розгляду поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, так як 01 лютого 2019 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу останньому.
Захисник ОСОБА_6 поклався у зазначеному питанні на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 лютого 2019 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 не завершено, строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 01 лютого 2019 року.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , суд вважає, що на час розгляду справи не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачені у п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме, що ОСОБА_7 може спробувати: переховуватися від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років може бути визнане ОСОБА_7 більш небезпечним ніж втеча, тим паче ОСОБА_7 тривалий час переховувався від органів досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків. Після чого підозрюваний обов`язки покладені на нього судом не виконав та зник, у зв`язку з чим був оголошений в міжнародний розшук. Також те, що останній не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, а також враховуючи, що м. Костянтинівка знаходиться в безпосередній близькості з лінією розмежування з тимчасово непідконтрольною територією України, ОСОБА_7 має можливість перетину вказаної лінії, що зробить не можливим його прибування за кожною вимогою суду; перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі її адреси мешкання, та з метою уникнення покарання останній може спробувати переконати або домовитися або залякати про дачу неправдивих свідчень, тим самим перешкодити кримінальну провадженню; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній раніше був засуджений до реальної міри покарання за скоєння тяжких корисливих кримінальних правопорушень; підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи та високий ризик вчинення ним повторно кримінальних правопорушень.
Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 01 лютого 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят днів.

При цьому продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема вчинення злочину ОСОБА_7 із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А:
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, терміном до 29 березня 2019 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді