КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2302/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події від 08.03.2019 року речі та документи, а саме: автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 28.05.2011 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та повернути вилучене майно власнику.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України. Стверджує, що клопотання про арешт майне безпідставне. Додає про легітимність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Також власник майна вказує на те, що слідчим суддею не аналізувались критерії ч. 2 ст. 173 КПК України.
Одночасно автор апеляційної скарги зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення отримано 18.03.2019, апеляційна скарга подана до суду 21.03.2019.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000691, відомості про яке 09.03.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ст. 290 КК України.
Старший слідчого слідчого відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся доБілоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події від 08.03.2019 року речі та документи, а саме: автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 28.05.2011 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, яке ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року задоволено.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді про доведеність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, з огляду на наступні обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що 08.03.2019 близько 08 години 40 хвилин нарядом ГРПП № 312 по вул. Сквирське шосе, в м. Біла Церква, було зупинено автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . В ході перевірки наданого водієм документу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , патрульним поліцейським ОСОБА_10 було встановлено, що відомості про реєстраційну дію, з приводу якої видано свідоцтво, а також відомості про видачу самого документа, відсутні в АБД Національної поліції України.

Так, в обґрунтування підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, слідчим до клопотання додано Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 3-4), рапорт старшого слідчого слідчого відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 (а.с.5), рапорт патрульного поліцейського ОСОБА_10 (а.с. 5 оборот), протокол огляду місця події від 08.03.2019 (а.с. 6-7), заяву про надання добровільної згоди на проникнення до житла/іншого володіння особи (передбачена ч. 1 ст. 233 КПК України) (а.с 8), рапорт інспектора чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області (а.с. 8 оборот), копію посвідчення водія (а.с. 9), копію довіреності (а.с. 9 оборот).

12.03.2019 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року клопотання старшого слідчого слідчого відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків.
15.03.2019 старший слідчого слідчого відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події від 08.03.2019 року речі та документи, а саме: автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 28.05.2011 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим до клопотання додано Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 17), постанову про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 12.03.2019 (а.с 18), копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 19), довіреність (а.с. 20).

Наведені документи, на переконання ініціатора клопотання, містять факти та обставини, які дають підстави для висновку про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ст. 290 КК України, проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки долучені до клопотання слідчого матеріали не містять фактів тих обставин, на які послався ініціатор клопотання.

Не надано таких даних і прокурором у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Крім того, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ініціатором клопотання не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому положення п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, не допускають у цьому випадку застосування таких заходів. Проте слідчий суддя на це уваги не звернув та постановив рішення про арешт майна, яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події від 08.03.2019 року речі та документи, а саме: автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 28.05.2011 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події від 08.03.2019 року речі та документи, а саме: автомобіль марки ВМW 318 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 28.05.2011 Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11