Номер провадження: 11-кп/785/304/18
Номер справи місцевого суду: 495/4777/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 21.09.2017 року, якою відносно:

Кудріна ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровську Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, проживаючого: АДРЕСА_1 , засудженого 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на два роки,
- скасовано випробування з направленням у місця відбування покарання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої задоволено подання інспектора Білгород-Дністровського міськрайонного відділу з питань пробації Південного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 20.12.2013 року строком на два роки обмеження волі.

Строк відбування покарання засудженому обраховано з моменту його фактичного затримання.
Мотивуючи необхідність задоволення поданняБілгород-Дністровського міськрайонного відділу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Мінюсту України, суд першої інстанції послався нанаступні підстави.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 22.12.2017 року ОСОБА_7 засуджено зач. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, на засудженого ОСОБА_7 були покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу КВІ; попереджати органи КВІ про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися на реєстрацію до органу КВІ.
Під час проголошення вироку, засуджений ОСОБА_7 був присутній та йому судом були роз`ясненні положення ст.ст. 75, 76 КК України, що регламентують звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладення обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
Натомість 16.04.2014 року, 05.05.2014 року, 22.05.2014 року засуджений не з`явився до відділу пробації на реєстрацію.
06.05.2014 року до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області був направлений запит про перевірку місця проживання засудженого за адресою: АДРЕСА_1 , на який отримано відповідь про те, що за вищевказаною адресою ОСОБА_7 не проживає, а місце знаходження його невідоме.
Згодом, 01.07.2014 року інспектором Білгород-Дністровського міськрайонного відділу з питань пробації до суду було направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.
З матеріалів, долучених до подання, зокрема рапортів інспекторів Білгород-Дністровського МРВ КВІ УДПтСУ, ОСОБА_7 відсутній за місцем проживання.
Зі змісту акту спільної перевірки за місцем проживання засудженого, на момент перевірки ОСОБА_7 вдома не було.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2014 року був оголошений розшук ОСОБА_7 , виконання якої було доручено Білгород-Дністровському МВ ГУМВС України в Одеській області.
Листами Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 04.09.2014 року №51/235333, від 31.10.2014 року №51/28737, від 24.12.2014 року №51/37129, від 12.06.2015 року №51/15048, від 04.11.2015 року №51/29819, від 26.02.2016 року №42/4214, від 03.11.2016 року №42/24406, від 14.09.2017 року №42/18849 суду надано відповідь, що проведеними оперативно-розшуковими заходами, встановити місцезнаходження засудженого не представилось можливим.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Посилаючись на наведені обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений не виконує покладених на нього судом обов`язків, порушує умови та порядок відбування покарання, тому суд визнав подання Білгород-Дністровського міськрайонного відділу пробації таким, що підлягає задоволенню.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб яки їх подали.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначив, що не погоджується з ухвалою суду першої інстанції через порушення вимог ст.ст. 369-372 КПК України, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції не врахував, що на час ухвалення вироку та після цього, він працював інженером ВТО КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» (з 21.10.2013 по 17.03.2017 року) та не виїжджав за межі міста. Увесь цей час він проживав за місцем свого проживання чи у батьків, а про те, що він був оголошений у розшук, дізнався лише у судовому засіданні;

- суд не взяв до уваги, що на його утриманні знаходиться тяжко хворий батько ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він підпадає під дію ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього дію ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.
В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 не з`явився, про місце та час судового розгляду був повідомлений своєчасно належним чином, про що свідчить повідомлення «Укрпошти», проте його неявка не перешкоджає розгляду провадження за його відсутністю. При цьому прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 20.12.2013 року надійшов на виконання Білгород-Дністровського МРВ КВІ УДПтСУ 07.04.2014 року.
На неодноразові виклики до кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_7 не з`являвся, тому, для встановлення місцезнаходження засудженого, були проведені першочергові розшукові заходи, а саме направлено запити до органів поліції, РАГСУ, лікарні та інших, але встановлено, що за обліками вищезазначених закладів, він не значиться.
Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, з числа покладених на нього судом.
З матеріалів справи об`єктивно випливає, що під час неодноразових перевірок за місцем проживання, ОСОБА_7 був відсутній за адресою, зазначеною у вироку суду, а сусід пояснював, що він там не проживає тривалий час.
Отже, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не виконав обовязки, покладені на нього вироком суду та скасував випробування.
Натомість, в апеляційній скарзі, засуджений зазначив, що суд першої інстанції не застосував до нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до положень п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , його батьком є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а умисний злочин, за вчинення якого він засуджений, не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України,тобто, формально, засуджений підпадає під дію п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

На підтвердження обґрунтованості своєї заяви про застосування амністії, ОСОБА_7 надав докази на підтвердження тієї обставини, що у його батька немає інших працездатних дітей, що є обов`язковою умовою для застосування амністії за п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та справедливою, але ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування основного покарання у виді обмеження волі на підстав п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 537-539КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 ріна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2017 року, якою відносно ОСОБА_10 ріна ОСОБА_8 задоволено подання інспектора Білгород-Дністровського міськрайонного відділу з питань пробації Південного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 20.12.2013 року у виді обмеження волі, - залишити без змін.
На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити засудженого ОСОБА_10 ріна ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4