Номер провадження: 11-сс/813/500/19
Номер справи місцевого суду: 519/1112/18 1-кс/519/311/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 12 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000269 від 19 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 12 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 19 серпня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , огляду місця події, а саме місцевості біля дитячого майданчику в дворі будинку №14 по вул.Хіміків в м.Южному, в ході затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України, обшуку автомобіля марки «DACIA LOGAN» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , обшуку автомобіля «FORD FUSION» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив:

- скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, вилучене 19.08.2018 року під час обшуків в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 та в автомобілі «Форд-Фьюжин», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 ,

- зобов`язати прокурора процесуального керівника в кримінальному провадженні №0000269 від 19 серпня 2018 року повернути майно, яке тимчасово вилучене під час обшуків в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 та в автомобілі «Форд-Фьюжин», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді постановлена з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки, на думку представника власників, майно, яке тимчасово вилучене під час обшуків в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 та в автомобілі «Форд-Фьюжин», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , не відповідає критеріям речових доказів, передбачених в ст.98 КПК України. В апеляційній скарзі зазначено, що обшук в зазначеному автомобілі «Форд-Фьюжин» проведений за відсутності відповідної підстави, оскільки не існує ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення відповідного обшуку, та нікому з власників майна не оголошена підозра.

Також адвокат ОСОБА_7 вказує на порушення положень КПК України в частині дотримання строків застосування арешту майна на тимчасово вилучене майно, оскільки відповідно до ст.235 КПК України прокурор або слідчий має звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в такому випадку на протязі 48 годин після вилучення майна, в той час як в даному кримінальному провадженні обшук у зазначених в апеляційній скарзі квартирі та автомобілі проведений 19 серпня 2018 року, а слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час даного обшуку майно 30 серпня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

На теперішній час слідчим відділом Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000269 від 19 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Дані відомості були внесені на підставі письмової заяви ОСОБА_10 про те, що в період часу з 18-00 години 17 серпня 2018 року до 07-00 години 19 серпня 2018 року невстановлена особа шляхом підбору ключа вхідних дверей проникла до її житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала інтернет-роутер, вартістю 500 гривень, та пульт від кондиціонера, вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_10 , чим останній спричинено матеріальний збиток на суму 700 гривень.

В ході даного досудового розслідування був проведений обшук 19 серпня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , огляд місця події, а саме місцевості біля дитячого майданчику в дворі будинку №14 по вул.Хіміків в м.Южному, обшук автомобіля марки «DACIA LOGAN» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обшук за адресою: АДРЕСА_2 , обшук автомобіля «FORD FUSION» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , обшук за адресою: АДРЕСА_6 , обшук за адресою: АДРЕСА_5 .
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 12 листопада 2018 року був накладений арешт на вилучене в ході даних обшуків та огляду майно. Висновки даного судового рішення обґрунтовані тим, що в ході розгляду клопотання про накладення арешту була доведена наявність правової підстави для арешту майна у виді сукупності об`єктивних данних та розумних підозр вважати вилучене майно речовими доказами злочину.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком слідчого судді.

Так, в мотивувальній частині клопотання слідчого про арешт майна міститься тільки перелік виконання певної кількості слідчих дій у виді обшуків та огляду, серед яких зазначено, в тому числі про проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 .
Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, в зазначеному клопотанні слідчого взагалі не обґрунтовано, на підставі яких критеріїв, передбачених нормами кримінального процесуального закону, вилучене в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , майно відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні №0000269, в рамках якого розслідується незаконне викрадення іншого майна, ніж вилучене в ході зазначеного обшуку, а саме викрадення інтернет-роутера та пульта от кондиціонера.

Пунктом 2 ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що у випадку, якщо арешт майна накладається з метою збереження речових доказів, при вирішенні питання про накладення арешту слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, за відсутності формулювання в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді критеріїв, за яким вилучене в ході обушку в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , майно відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні №0000269, апеляційний суд вважає недоведеним необхідність арешту даного майна.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.
Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

В кожному випадку слідчий, прокурор мають зазначити, яким конкретно критеріям відповідає майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту: чи воно являлося предметом, знаряддям вчинення злочину, чи воно зберегло на собі його сліди, тощо з наведенням відповідних обґрунтувань такого твердження.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що арештоване майно, що було вилучено під час обшуку в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , за відсутності належного обґрунтування не може бути визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000269 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а отже у вказаному кримінальному провадженні відсутні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на вказане в апеляційній скарзі вилучене майно.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 12 листопада 2018 року, якою накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 19 серпня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , огляду місця події, а саме місцевості біля дитячого майданчику в дворі будинку №14 по вул.Хіміків в м.Южному, в ході затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України, обшуку автомобіля марки «DACIA LOGAN» білого кольору, д/н НОМЕР_1 , обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , обшуку автомобіля «FORD FUSION» сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , - скасувати в частині накладення арешту на майно, вилученого під час обшуку 19 серпня 2018 року в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 .
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час обшуку 19 серпня 2018 року в квартирі АДРЕСА_7 та в автомобілі «FORD FUSION», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3