печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 26.01.2016 року прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

06.09.2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 26.01.2016 року прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна.
В обгрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000009, внесеного 26.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2015-2017 років, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, перебуваючи на тимчасово непідконтрольній Україні території Донецької області, шляхом проведення валютно-обмінних операцій здійснював фінансово господарську діяльність з метою фінансового та матеріального забезпечення терористичної організації «ДНР».
В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000009 було проведено комплекс слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, за результатами яких вилучено та арештовано значну кількість готівки, походження якої не підтверджується відповідними фінансово-господарськими документами,
Вилучені грошові кошти та цінності, у зв`язку з тим, що вони відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та в подальшому передано на відповідальне зберігання в АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк» та ДУ «Державне сховище дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння України».
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2017 (справа № 757/23986/17-к), з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, накладено арешт на вилучене майно.
10.10.2017 із кримінального провадження № 0000009 виділено в окреме кримінальне провадження під № 0000247 матеріли досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, яке в подальшому скеровано для розгляду по суті до Голосіївського районного суду міста Києва, де воно і розглядається на даний час.
Разом з тим, 12.04.2018, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 за клопотанням представника ОСОБА_4 , скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2017 по справі № 757/23986/17-к на майно ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 більше не є підозрюваним/обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000009, а грошові кошти та майно, арештоване ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2017 по справі № 757/23986/17-к, у кримінальне провадження № 0000247 не виділялось.
Прокурор вказує, що матеріали кримінального провадження № 0000009, а також формулювання обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, свідчать, що ОСОБА_4 злочин вчинив не сам, а за участі кола осіб, що проживають на тимчасово непідконтрольній Україні території так званої «ДНР» та на даний час продовжують вчиняти злочинну діяльність, а тому, враховуючи, що вказані грошові кошти та цінності є доказом злочину, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження просить накласти арешт на мано, згідно зазначеного переліку.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У своєму клопотанні прокурор вказує, що у ході досудового розслідування встановлено, що грошові кошти та цінності використовуються для вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, набуті кримінально-протиправним шляхом та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту прокурором не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що прокурором не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000009 від 26.01.2016 року прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1