Дата документу 24.01.2019 Справа № 337/556/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/262/19
Єдиний унікальний № 337/556/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , 1988 року народження, за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з передачею на поруки колективу громадської організації Релігійна громада Української православної церкви при храмі на ім`я ікони Божої Матері «Цілительниця» (далі ГО РГ УПЦ при храмі на ім`я ікони Божої Матері «Цілительниця»),

та вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 серпня 2018 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 28 жовтня 2017 року приблизно об 21 годині 39 хвилині ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні ресторану «Хмільний Дим», розташованого по пр. Ювілейному, 30 у м. Запоріжжі , на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення умисного тілесного ушкодження, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому згідно з висновком експерта № 497/к від 09.02.2018 відкритий уламковий перелом кісток скатів носа з двох сторін, носової перегородки в кістковій частині з незначним зміщенням кісткових уламків, без порушення функцій носового дихання, рану в області спинки носа справа, синець з набряком м`яких тканин в області носа справа, синець з набряком м`яких тканин в області носа справа, синці у внутрішніх кутів обох очей, що в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ухвали суду, підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , були висновки суду щодо неналежного оформлення клопотання колективу ГО РГ УПЦ при храмі на ім`я ікони Божої Матері «Цілительниця» про передачу йому на поруки ОСОБА_7 , та неможливістю належним чином контролювати поведінку обвинуваченого релігійною громадою.

В апеляційній скарзі, обвинувачений посилаючись на порушення судом вимог матеріального закону просить ухвалу і вирок суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з передачею на поруки колективу ГО РГ УПЦ при храмі на ім`я ікони Божої Матері «Цілительниця» та закрити вказане кримінальне провадження. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду щодо неналежного оформлення клопотання про передачу його на поруки колективу не ґрунтуються на вимогах закону, відповідно є необґрунтованим рішення суду на предмет не можливості його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст.47 КК України. Крім того апелянт вважає, що суд незаконно стягнув з нього на користь потерпілого 5000 грн. в рахунок моральної компенсації, адже такий розмір відшкодування не відповідає критеріям розумності і справедливості.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора і потерпілого, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винними, надав свої пояснення в судовому засіданні щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів ухвала суду відповідає вказаним вимогам, тоді як вирок суду відповідає цим вимогам не в повній мірі.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні клопотання захисника про передачу ОСОБА_7 на поруки, належним чином обґрунтовані і вмотивовані. Доводи апелянта про те, що законодавство не містить чітких вимог щодо належного оформлення такого роду клопотань, не спростовує факт відсутності у протоколі №2/2018 року парафіяльних зборів релігійної громади відомостей про взаємні зобов`язання колективу громадської організації і ОСОБА_7 , як особи, що береться на поруки. Під час апеляційного розгляду сторона захисту так само не надала переконливих пояснень і доводів на предмет того, які конкретно заходи виховного характеру будуть застосовуватися колективом, і яким способом це буде зроблено, які заходи будуть застосовуватися в разі відсутності належної реакції обвинуваченого на такі дії (виховні заходи) колективу тощо. Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги в частині вимог щодо скасування ухвали і вироку суду та закриття кримінального провадження колегія не встановила.

Разом з тим, колегія суддів вважає переконливим і аргументованими доводи апелянта на предмет необґрунтованого стягнення з нього на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , суд першої інстанції правильно встановив наявність провини в діях обвинуваченого, які призвели до фізичних та моральних страждань потерпілого. Так саме суд дійшов правильного висновку, що заявлені вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди у сумі 40 000 грн. є завищеними. Однак колегія суддів вважає що і сума визначена судом у розмірі 15000 грн. також є завищеною. Так оперативне лікування потерпілого полягало лише в ушиванні травми носа (2 шви). Суду не були надані докази, які б свідчили, що отримані тілесні ушкодження потягли за собою наслідки про які вказував потерпілий (втрата нюху, неспроможність смакувати їжу, порушення сну, тощо). Моральні страждання в більшій мірі носять суто гіпотетичний характер, тобто обумовлені припущенням настання тієї чи іншої події, як то погіршення можливості побудови і реалізації нових життєвих перспектив чи трудових плавнів. Крім того, місцевий суд не взяв до уваги причину виникнення конфлікту між обвинуваченим і потерпілим (доводи обвинуваченого в цій частині не спростовані).
Отже, доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого, є такими, що заслуговують на увагу.

Тому із урахуванням обставин провадження і дійсним існуванням певних незручностей для потерпілого, які виникли в результаті отримання ним тілесних ушкодження і проходженням певного періоду реабілітації, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого необхідно зменшити до 10000 грн., які фактично і були сплачені обвинуваченим ОСОБА_9 . За таких обставин, апеляційний суд на підставі положень ст.408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , 1988 року народження, за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з передачею на поруки колективу ГО РГ УПЦ при храмі на ім`я ікони Божої Матері «Цілительниця» залишити без змін.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 серпня 2018 року, щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову стягнення моральної шкоди.

Виключити із вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4