Справа № 357/5015/19
У Х В А Л А

12 травня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, гр. України з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, слідчий суддя, -

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В клопотанні зазначено, що Слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001322 від 10.05.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.05.2019 близько 12 години ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пересуваючись на автомобілі марки «BMW»523і, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , на місці паркування автомобілів з позначкою повороту на м. Узин, розташованої на узбіччі автодороги Е 95, прилеглої до Білоцерківського району Київської області помітили потерпілого ОСОБА_9 , що знаходився поряд із своїм автомобілем марки «Фольцваген Транспортер», н.з. НОМЕР_2 , та переміщував продукцію пташиного виробництва. У цей час у них виник умисел на незаконне заволодіння майном останнього. Зупинившись неподалік від автомобіля потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з метою вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_9 вийшли з автомобіля, підійшли до потерпілого та вказали, що його дії є неправомірними, після чого запропонували вирішити дане питання шляхом надання їм матеріальної вигоди. Потерпілий ОСОБА_9 намагався довести, що його дії є цілком правомірними та вказав на наявність документів на вищевказану продукцію. Після чого, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 підійшов до задніх дверцят свого автомобіля, де імітував зняття затримки із затвору предмету ззовні схожого на зброю, а саме: на автомат, що потерпілий ОСОБА_9 сприйняв як загрозу для свого життя та здоров`я, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до автомобіля, належного ОСОБА_9 , звідки вийняли продукцію, а саме: пластикову тару в якій знаходились дві тушки індика, загальною вагою 26 кг 750 гр., загальною вартістю 2200 грн.

Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заволодівши вищевказаними тушками індика, місце злочину залишили, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква, Київської області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючий зі слів останнього за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

11.05.2019 за наявності достатніх доказів ОСОБА_6 письмово повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)Протоколами огляду місця події від 10.05.2019;

2)Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.05.2019;

3)Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 10.05.2019;

4)Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.05.2019;

5)Протоколом допиту ОСОБА_12 від 10.05.2019;

6)Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.05.2019;

7)Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2019;

8)Протоколом огляду предметів від 10.05.2019 (пластикова тара блакитного кольору, всередині якої знаходиться ціла тушка індика випотрошена, без внутрішніх органів та пір`я та пошматована тушка індика на 13 частин) ;

9)Протоколом огляду предмету від 10.05.2019 (дитяча іграшка, схожа на автомат);

10)Протоколом огляду місця події від 10.05.2019 (будинок АДРЕСА_3 );

11)Протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 10.05.2019;

12)Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 10.05.2019;

13)Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11.05.2019;

14)Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 11.05.2019;

15)Іншими доказами, отриманими під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний злочини проти власності, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Крім цього, ОСОБА_6 на даний час не працевлаштований, немає постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків.
Сукупність вищезазначених обставин дає підозрюваному можливість легко змінити місце свого проживання без наслідків для його матеріального благополуччя, переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

оскільки ОСОБА_6 протягом тривалого часу, особисто знайомий з іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , може здійснювати на них та потерпілих психологічний тиск з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів та як наслідок уникнення від кримінальної відповідальності..

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_6 не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, інкриміновані йому діяння вчинив з корисливих мотивів, тому є підстави стверджувати, що останній схильний до їх вчинення та може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, то запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження.
Беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та його захисника , які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби, дослідивши приєднані до клопотання документи, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001322 від 10.05.2019 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на підозрюваних, потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1, 3, 5 КПК України, на які вказує слідчий, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.
У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання. Злочини, який йому інкримінований в дійсності не вчиняв. Свою винуватість у його вчинені не визнає. Заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК Україниу вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років з конфіскацією, що він раніше не судимий, відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, які б були стримуючим фактором його поведінки.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 10.05.2019 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Незважаючи на нібито позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, в тому числі вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства, майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , який свідчить про наявність в нього об`єктивної можливості переховуватися від слідства та суду, а також наявність значного суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, і приходить до висновку про доведеність прокурором ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання, використовуючи наявні в нього зв`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на підозрюваних, потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу застосувати у вигляді тримання під вартою.
Позитивні характеристики підозрюваного ОСОБА_6 на які посилався захисник в судовому засіданні ніякими доказами не підтвердженні, міцні соціальні зв`язки та його молодий вік, на що посилався захисник при розгляді клопотання, не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі запропонованого захистом домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби, оскільки не спростовують існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя критично ставиться до тверджень сторони захисту про необґрунтованість підозри, оскільки клопотання прокурора містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Вагомість вказаних доказів сумнів не викликає. Сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчий суддя зазначає, що доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не є слушними, оскільки, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких обєктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Таким чином, відсутні будь-які підстави вважати недоведеність обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованому ОСОБА_6 злочині. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про відсутність ризиків, які були встановлені при обранні підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.
Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин у якому підозрюється / ОСОБА_6 вчинений із погрозою застосуванням насильства щодо особи.
Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 315 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08 липня 2019 року включно, утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Строк рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 10 травня 2019 року.

Вважати, що термін дії ухвали - до 08 липня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 17 травня 2019 року о 08 годині 20 хвилин.

Слідчий суддяОСОБА_1