Справа № 446/1905/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янка -Бузька обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000416 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кам`янка -Бузька, непрацюючого, неодруженого, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд
в с т а н о в и в :
24 серпня 2018 року близько 16.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні житлового будинку у АДРЕСА_1 , під час сварки яка виникла раптово, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний наслідок своїх дій, спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме наніс близько п`яти ударів кулаками обох рук по тулубу ОСОБА_6 , після чого останній вибіг на вулицю та ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці Січових Стрільців в м. Кам`янка -Бузька, навпроти будинку № 7, наніс близько трьох ударів кулаками обох рук та два удари правою ногою по тулубу ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому 9 ребра справа із зміщенням на ширину ребра, перелому 10 ребра справа по передньо-аксілярній лінії із зміщенням кісткових фрагментів на ширину ребра дозовні, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, зазначив, що він прийшов до потерпілого ОСОБА_6 додому та через образу наніс йому удари то тулубу кілька разів. У вчиненому розкаюється і просить вибачення у поперпілого.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який раніше несудимий, неодружений, офіційно не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від мешканців та сусідів щодо нього не поступало, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання і звільнити його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку на 1 рік, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді двох років обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1