У Х В А Л А
Справа № 185/8354/18

Провадження № 1-кс/185/2308/18

15 листопада 2018 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , в присутності скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в злі суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 оскаржує слідчому судді дії органу досудового розслідування щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням скаржника про вчинення кримінального правопорушення секретарем судового засідання ОСОБА_5 , про вчинення якого скаржник звернувся із заявою до Павлоградської місцевої прокуратури 25 вересня 2018 року.
В судовому засіданні, під час розгляду скарги, заявник скаргу в повному обсязі підтримав, вимагав її задоволення та наголошував на необхідності внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Прокурор, посилаючись на відсутність правових підстав для внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві ОСОБА_4 просив в задоволенні скарги відмовити.
Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, вислухавши думку прокурора, який приймав участь при розгляді скарги, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.
Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Даючи оцінку вимогам ОСОБА_4 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення відносно нього кримінального правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Так, у відповідності до ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, не пізніше 24 годин після подання заяви, зобов`язаний внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, але лише ті, які стосуються повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, або які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію. Положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69, згідно якого заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вноситься до ЄРДР та вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність по ст. 383 КК України.
Так, при розгляді скарги встановлено наступне.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчим суддею при розгляді скарги вивчено матеріали заяви ОСОБА_4 (матеріали ЄО №26098 від 03.10.2018 року, а.с.3-5). Так, 25 вересня 2018 року на ім`я керівника Павлоградської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається зі змісту заяви, кримінальне правопорушення, вчинене секретарем судового засідання ОСОБА_5 полягає в тому, що останній вніс до автоматизованої системи документообігу суду ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2017 року із завідомо неправдивими відомостями.
Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надав слідчому судді при розгляді скарги.
У відповідності до положень ст.94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Окрім того, оскільки заява ОСОБА_4 яка хоча й складена таким чином, що має назву, як заява про кримінально-каране діяння, сама по собі містить лише суб`єктивну позицію скаржника, яка пов`язана з незгодою щодо проведених відносно нього процесуальних дій: а саме продовження строку тримання під вартою при розгляді кримінального провадження № 0002964 від 20.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 368 КК України в судовому засіданні 27 листопада 2017 року.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що сама по собі незгода ОСОБА_4 з процесуальним рішенням, прийнятим в межах кримінального провадження № 0002964 від 20.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 368 КК України не може бути предметом судового контролю слідчого судді, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачений інший порядок оскарження ухвал суду, постановлених в межах розгляду кримінального провадження.
Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Посилання ОСОБА_4 на те, що ухвала про продовження строку тримання під вартою із зазначенням в тексті ухвали того, що прокурором при розгляді вищевказаного кримінального провадження було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою, була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу суду секретарем судового засідання ОСОБА_5 , слідчий суддя не може вважати обґрунтованим, в зв`язку з наступним.
У відповідності до положень ст.35 КПК України, у суді функціонує автоматизована система документообігу суду. У відповідності до ч.4 ст.35 КПК України, доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату відповідного суду згідно з їх функціональними обов`язками.

Посадовою інструкцією секретаря судових засідань Павлорадського міськрайонного суду Дніпропетровської області, затвердженою наказом керівника апарату Павлоградськог міськрайонного суду Дніпропетровської області 21.09.2015 року №14-о, не передбачено права або обов`язку секретаря судових засідань щодо внесення судових рішень до автоматизованої системи документообігу суду.
Викладене кореспондується з положеннями ст.73 КПК України, відповідно до якої, секретар судового засідання здійснює судові виклики і повідомлення; перевіряє наявність та з`ясовує причини відсутності осіб, яких було викликано до суду, і доповідає про це головуючому; забезпечує контроль за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; веде журнал судового засідання; оформляє матеріали кримінального провадження в суді; виконує інші доручення головуючого в судовому засіданні.
Таким чином, невнесення відомостей до ЄРДР із заяви, яка за своєю суттю не є заявою про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України та відповідно не є предметом судового контролю з огляду на положення п.18 ч.1 ст.3 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1