Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
встановив:

20.12.2018 року Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. В обґрунтування подання послалась на те, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 ( одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік. Засудженого ОСОБА_5 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

20.09.2016 року Деснянським РВ КВІ м. Києва УДПтС України в м. Києві та Київській області було отримано розпорядження про виконання вироку від 02.08.2016 року, який набрав законної сили.

Громадянину ОСОБА_5 неодноразово направлялися виклики до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування іспитового строку, проте останній не з`явився.

Інспектор служби пробації, засуджений в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Прокурор ОСОБА_3 поклався на розсуд суду щодо вирішення даного подання.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення подання з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 ( одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік. Засудженого ОСОБА_5 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

01 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджено вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

25 червня 2018 року ОСОБА_5 засуджено вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2018р., призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань - у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.
Деснянський районний суд міста Києва - 01.03.2018 року та Дніпровський районний суд міста Києва - 25.06.2018 року засудили ОСОБА_5 , без врахування вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року.

Іспитовий строк, призначений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року, закінчився 02.08.2017 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Згідно зі ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Як свідчать матеріали справи, будучи засудженим вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року до покарання у виді позбавлення волі строком у 1 рік з іспитовим строком на 1 рік, ОСОБА_5 систематично не виконував покладені на нього обов`язки, не з`являвся до органу пробації, що формально позбавляє суд можливості звільнити його від відбування призначеного цим вироком покарання.

Разом з тим можливе ухвалення рішення про відмову у звільненні ОСОБА_5 від відбування призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року покарання може поставити під сумнів законність вироку Деснянського районного суду міста Києва від 01.03.2018 року, який набрав законної сили, у частині правильності перекваліфікації злочину з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, виключивши при цьому кваліфікуючу ознаку «повторність» та призначення покарання за даним вироком, що знаходиться за межами повноважень суду першої інстанції та, крім того, суперечитиме конституційному принципу обов`язковості судових рішень й порушуватиме правову визначеність як складову принципу верховенства права.

Тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року після закінчення іспитового строку - задовольнити.
ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.08.2016 року - звільнити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя: