Справа № 212/2578/15-к
У Х В А Л А

26 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
при розгляді у судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України; ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 04.12.2018р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 29.12.2018 року включно.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали, є підстави вважати, що останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушеня, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.
Захисник ОСОБА_7 звернулась до суду з письмовим клопотанням про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт, мотивуючи, тим що ОСОБА_5 тривалий строк перебуває під вартою, бажає працевлаштуватися і у зв`зку з цим пропонувала застосувати домашній арешт з можливістю покидати житло з 6.00 години ранку до 22.00. Переконана, що прокурором не доведено наявність фактів, що свідчать про намір ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховуватись від суду, впливати на потепілого та свідків, вважає відсутніми підстави для висновку, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Наполягала на тому, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за викликами суду буде своєчасно прибувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, наголошував на безпідставності клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прийшов до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання доцільності продовження терміну тримання обвинуваченому під вартою, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, об`єктом посягання яких були життя та здоров`я людини і один з цих злочинів є тяжким. При цьому слід зауважити, що наявність судимості щодо злочину проти життя людини (15.01.2001р. - Апеляційний суд Дніпропетровської області засудження за ч.1 ст.115 КК України) та направленість умислу обвинуваченого при скоєнні нових кримінальних правопорушень знову проти життя та здоров`я людини, робить цілком вирогідним перешкоджання кримінальному провадженню інших шляхом, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому вдається цілком слушною думка прокурора про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Процесуальна поведінка обвинуваченого до поміщення під варту викликає сумніви щодо неможливості переховування від суду. Якихось належних доводів щодо бажання та можливості обвинуваченого працевлаштуватись, сторона захисту не надала, будуючи свої висновки на умоглядних аргументах. Перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, стадію кримінального процесу, яку наразі проходить кримінальне провадження, врахування особи обвинуваченого, який притягався раніше до кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вплинути на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити новий злочин намагаючись чинити означені перешкоди.
Відтак, підстави для застосування більш м`якого запобіжного на теперішній час та на даній стадії кримінального процесу - відсутні. Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.121 КК України на шістдесят днів, до 24 лютого 2019 року включно.
Строк дії ухвали закінчується 24 лютого 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1