Дата документу 28.11.2018 Справа № 314/1677/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/1677/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/177/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська УВП (№11)»

розглянула 28 листопада 2018року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області
від 14 травня 2018 року обставини:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотанняпро приведення вироку у відповідність із чинним кримінальним законодавством України та міжнародними нормами, шляхом заміни довічного позбавлення волі на певний строк. У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_8 просить суд привести у відповідність вирок Миколаївського апеляційного суду від 08.08.2001 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142, п. «а» ст. 17-93, п.п. «а», «з» ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є особистим майном засудженого. Своє клопотання засуджений мотивував тим, що застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить вимогам Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та міжнародних норм.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року:
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.Обґрунтовуючи вказане рішення, суд зазначив, що що заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі не передбачена і можлива виключно у порядку ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її завідомо неправосудною, оскільки вона суперечить практиці Європейського суду, законодавству України та іншим міжнародним актам. Згідно норм ст. 87 ч. 2 КК України він може бути помилуваний лише на 25 років позбавлення волі, оскільки відбуває довічне утримання. На сьогоднішній день КК України не передбачено позбавлення волі на 25 років як вид покарання, а умовно-дострокове звільнення для довічного утримання не передбачено, тому він фактично засуджений до повільної смертної страти. Крім того, Україна зобов`язана виконувати міжнародні рішення шляхом змін до законодавства та усунення подібних порушень прав людини. На його погляд суд переоцінив його соціальну небезпеку, оскільки він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вів соціально нормальний та благополучних спосіб життя, перебував у цивільному шлюбі, має дитину. Просить скасувати ухвалу суду та винести нову ухвалу, якою замінити довічне позбавлення волі на певний строк.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, засудженого та захисника, які підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який висловив заперечення позиції сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо доводів стосовно заміни ОСОБА_8 покарання з довічного позбавлення волі на певний строк слід зазначити, що довічне позбавлення волі є безстроковим покаранням.
Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 26.01.2011 року зазначено, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-ІІІ, довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин; у санкціях статей, що передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, у тому числі умисні вбивства, вчинювані за обтяжуючих обставин, замість смертної кари встановлено довічне позбавлення волі як найбільш суворий вид покарання. У переліку кримінальних покарань поряд із позбавленням волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років; засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк.
Конституційний Суд України вважає, що оскільки довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання, ніж смертна кара, яка була передбачена Кримінальним кодексом (в редакції 1960 року) на час вчинення особами особливо тяжких злочинів, то положення Кодексу (в редакції 1960 року) із змінами, внесеними Законом № 1483-ІІІ, є такими, що пом`якшують кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини до набрання чинності цим законом.
Відповідно до ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується лише щодо осіб, що відбувають покарання в виді обмеження волі та позбавлення волі, до яких довічне позбавлення волі, як вид покарання, не відноситься.
Відповідно до ст.64 КК України довічне позбавлення волі це один із видів покарання, який застосовується за вчинення особливо тяжких злочинів та застосовується у випадках, спеціально передбачених законом.
При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_8 вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.08.2001 року був засуджений саме до довічного позбавлення волі.

Застосування зазначеного покарання не суперечить ні Конституції України, ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.
Метою і виправданням вироку із застосуванням такого покарання, як було зазначено в параграфі 58 в Мінімальних стандартних правил ООН, є захист суспільства і попередження скоєння в майбутньому жорстоких злочинів.
Цієї мети можливо досягти у випадку, коли правопорушник готовий і здатен підкорятись законодавству.
При розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» 09.07.2013 в Європейському суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при пожиттєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм.
В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований в рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальних строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання.
Таке право на помилування в Україні передбачено ст.87 КК України.
Разом з цим за наведеною нормою правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.
Отже, ніяких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення з розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про незаконність ухвали суду першої інстанції є безпідставними, а тому рішення суду про відмову у заміні засудженому ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк скасуванню або зміні не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3