Ухвала Іменем України
29 січня 2019 року м. Київ
справа № 682/972/18 провадження № 51-8593ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479,
встановив:

За вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено:
за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 1 ст. 129 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2018 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 22 червня 2017 року близько 14:00, за наведених у вироку обставин, повторно, з корисливих мотивів, проник у будинок АДРЕСА_2 , де таємно викрав гроші та майно потерпілої ОСОБА_5 , заподіявши останній матеріальної шкоди на загальну суму 21 057,79 грн.
26 червня 2017 року близько 9:00 ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де намагався викрасти з будинку електричні інструменти загальною вартістю 1637 грн, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки спрацювала звукова сигналізація.
27 червня 2017 року близько 17:00 ОСОБА_4 незаконно проник через кватирку кухонної кімнати до будинку АДРЕСА_4 , де, схопивши кухонного ножа, спрямовував його на потерпілого ОСОБА_6 , погрожуючи вбивством. Побоюючись здійснення погроз, ОСОБА_6 припинив активні дії щодо затримання ОСОБА_4 , який через вхідні двері залишив будинок.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень. Вказує на недоведеність його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено. Зазначає, що висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях. Стверджує про безпідставне стягнення з нього процесуальних витрат. Просить пом`якшити призначене йому покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилання засудженого ОСОБА_4 на неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та яким дав належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_4 підтверджується: показаннями потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які є послідовними та узгоджуються між собою; показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; даними протоколів огляду місця подій з фототаблицями до них, у тому числі місця, де потерпілий ОСОБА_7 намагався затримати ОСОБА_4 , згідно з яким було виявлено та вилучено одяг, схожий на той, у якому останнього бачили свідки на місці вчинення злочинів, та спортивні сумки з речами, викраденими у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання потерпілими; висновками експертиз; іншими доказами.
Дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковано за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який раніше був неодноразово судимий, а також обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочинів та вчинення одного з них щодо особи похилого віку і дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарань, передбачених санкціями статей, за якими його визнано винним, у тому числі на підставі положень ст. 70 КК.
Таким чином, на думку колегії суддів касаційного суду, призначене засудженому ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ураховуючи викладене, підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК не вбачається.
Доводи засудженого ОСОБА_4 у касаційній скарзі про необґрунтованість його засудження аналогічні доводам, на які він посилався в судах першої та апеляційної інстанцій. Вони були ретельно перевірені цими судами та визнані безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження. З цими висновками судів погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційних скаргах засудженого і його захисника, та ухвалив рішення, що відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому твердження засудженого про безпідставне стягнення з нього процесуальних витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні щодо нього є необґрунтованими.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 , судами допущено не було.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують їх перевірки за матеріалами кримінального провадження. Із доданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 липня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3