ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
21 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодружений, непрацюючий, із неповною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:1)18 травня 2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 2)15 червня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до розбавлення волі на строк 1 рік; 3)13 лютого 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 07.06.2015 звільнений по відбуттю строку покарання;
засуджений за ч.1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.
Вироком присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 500 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Крім того, з ОСОБА_7 присуджено стягнути на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2 288 грн. 00 коп.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги учасників кримінального провадження, судова колегія, -

________________________________________ Справа № 755/4984/18-к Апеляційне провадження:11-кп/824/916/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_10 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 засуджений за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині яке, як видно з вироку, він вчинив за наступних обставин.

24 грудня 2017 року, приблизно о 1900 годині, неподалік житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживалиалкогольні напої. Близько 2030 години ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли в магазин Фора, що за адресою: АДРЕСА_2 , де купили продукти, далі дійшли до квартири АДРЕСА_3 , в якій мешкав ОСОБА_12 де продовжили вживати алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вказаний час, у вказаному місці, керуючись мотивом злості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_12 , взявши зі столу на кухні ніж, та умисно почав наносити ОСОБА_12 удари ножем в різні частини тіла.
Від отриманих поранень ОСОБА_12 помер на місці.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 його захисник ОСОБА_8 , та представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 подали апеляційні скарги на обґрунтування яких зазначають наступне.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції невірно вказані мотиви вчиненого кримінального правопорушення, бо насправді він захищався від нападу з боку ОСОБА_12 та вважає вирок суду несправедливим в частині призначеного покарання через суворість, а тому просить вирок щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, через суворість. Так, судом не було враховано всі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , зокрема щире каяття та всебічне активне сприяння розкриттю злочину на досудовому слідстві.

На цих підставах захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , шляхом пом`якшення покарання призначивши йому мінімальний строк покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , навпаки вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м'якість.

В обґрунтування представник потерпілої зазначає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання, не в достатній мірі врахував дані, що характеризують його особу, адже жодної позитивної характеристики на нього не надано. Не враховано судом те, що ОСОБА_7 не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, не одружений, не має сім`ї, зловживає алкогольними напоями, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, завданої шкоди потерпілій не відшкодував.
Визнання вини обвинуваченим мало місце лише з метою зменшення кримінального покарання і ніякого щирого каяття ОСОБА_7 не висловлював, своїх вибачень потерпілій не приніс, свого дійсного ставлення до вчиненого злочину не висловив, з місця вчинення злочину зник і лише 02 лютого 2018 року був затриманий працівниками поліції в місті Житомир. Вказана обставина свідчить про те, що дана особа не розкаялась і лише усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів та невідворотність покарання визнала свою провину.
На цих підставах апелянт ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року скасувати в часині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступи представника потерпілої на підтримку своїх апеляційних вимог та проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, обвинуваченого та захисника на підтримку їхніх апеляційних вимог та проти задоволення апеляційних вимог представника потерпілого, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу представника потерпілого і заперечив можливість задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника , провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, як вони описані у вироку, правильності юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України ніким в апеляційних скаргах не піддаються сумнівам, ґрунтуються на повно, об`єктивно та неупереджено досліджених доказах, в тому числі і визнанні своєї провини самим обвинуваченим, при цьому вислів обвинуваченого в апеляційному засіданні про те, що вчинив убивство в стані афекту колегія суддів розцінює як побутовий вираз, який має не професійне судово-психологічне або судово-психіатричне значення та не бере цей вислів до уваги.

Також відхиляє колегія суддів і висловлювання ОСОБА_14 в апеляційній скарзі про дії з мотиву захисту від нападу ОСОБА_12 , бо апеляційний розгляд проводиться в межах апеляційних вимог, а ні він, ні його захисник, в апеляційних скаргах питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого не ставлять, ОСОБА_7 ж лише посилається на цю обставину на обґрунтування прохання про пом`якшення покарання до мінімального, передбаченого санкцією ч.1 ст. 115 КК України.

Що ж стосується міри покарання, справедливість якої оскаржено обвинуваченим і його захисником з посиланням на явну несправедливість внаслідок надмірної суворості, а представником потерпілої з посиланням на явну несправедливість внаслідок надмірної м`якості, то при вирішенні цього питання суд першої інстанції, і це прямо вказано у вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який по закону відноситься до категорії особливо тяжких, позицію прокурора та представника потерпілої, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій і на цих підставах визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, яке визнав необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Не зважаючи на певні недоліки стилю викладення мотивів прийняття саме такого рішення, судова колегія з ним погоджується з наступних підстав.

ОСОБА_7 раніше тричі був засуджений, в тому числі за скоєння тяжких злочинів, і нове кримінальне правопорушення, вже особливо тяжке, вчинив у період не знятих та не погашених судимостей за попередніми вироками, в стані алкогольного сп`яніння, яке суд, втім, не визнав обставиною, що обтяжує покарання.

При цьому за останнім попереднім вироком йому було призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, але належних висновків для себе він з цього гуманного рішення не зробив.

В силу викладеного, а також маючи на увазі конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, які полягають у завданні потерпілому значної кількості семи - ударів ножем, в тому числі і одного - в спину, та чотирьох - в шию, а також і по одному в потиличну частину і передпліччя, судова колегія визнає, що призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірно м`якості.

Не може бути визнане це покарання і явно несправедливим внаслідок надмірної суворості, всупереч міркуванням представника потерпілого, з врахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, які полягають і в певній віктимності поведінки потерпілого, який також перебував у станів алкогольного сп`яніння та дав обвинуваченому підстави для ревнощів.

Твердження ж представника потерпілого про спроби ОСОБА_7 ухилитися від покарання, переховування протягом тривалого часу, як і його посилання на відсутність у ОСОБА_7 обставини, яка пом`якшувала б покарання щирого каяття, є його власними припущеннями, які нічим не доведені та спростовуються ствердженням сторони заходу про перебування обвинуваченого після скоєного в шоковому стані від свого вчинку, а в подальшому в стані запою.

Не можуть бути взяті до уваги і посилання представника потерпілого на невідшкодування винуватцем заподіяного потерпілій моральної та матеріальної шкоди з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме відсутність у обвинуваченого працевлаштування та реальної можливості відшкодувати хоча б частково заподіяну шкоду, а при цьому, з позовними вимогами він погодився і заявив про готовність відшкодовувати заявлений розмір моральної шкоди в повному обсязі.

Мається при цьому на увазі також і те, що ні орган досудового розслідуванні та прокурор, ні суд у вироку не визнали наявності у ОСОБА_7 обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття.

Таким чином, судова колегія визнає, що ОСОБА_7 призначено в цілому справедливе покарання, яке не може бути визнане явно несправедливим як внаслідок надмірної суворості, так і внаслідок надмірної м`якості, а тому апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого залишає без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він перебуває під вартою в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: