Справа № 453/1378/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/203/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року про накладення арешту на майно,
з участю заявника - ОСОБА_6 ,
його представника адвоката - ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна.
Накладено арешт на автомобіль марки «AUDI A4», р.н. Республіки Польща НОМЕР_1 , котрий був вилучений 14.11.2018 року під час огляду місця події і знаходиться на арештмайданчику Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, - з метою його збереження, як речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному 14.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що клопотання слідчого про арешт автомобіля є передчасним, оскільки досудовим розслідування не встановлено, що особа ОСОБА_9 є законним володільцем автомобіля, органам досудового розслідування такий не надав документу, що підтверджує його право власності чи право розпорядження автомобілем, натомість апелянтом представлені документи на автомобіль та ключі від нього, так як він придбав його за власні кошти на ринку у присутності свідків.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 покликається на те, що не був присутнім під час розгляду справи у суді першої інстанції, а копію ухвали отримав у канцелярії суду 27 листопада 2018 року.
Прокурор у судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду поданої апеляційної скарги. 10 грудня 2018 року на адресу апеляційного суду ним скеровано клопотання, в якому, зокрема, обґрунтовуючи неможливість з`явитися у судове засідання у зв`язку із перебуванням у відрядженні у м.Києві, просить судовий розгляд апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року проводити у його відсутності. Поряд з тим, прокурор у своєму клопотанні заперечив проти апеляційної скарги та зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, а тому підстав для її скасування немає.
Заслухавши доповідача, заявника та його представника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Оскільки розгляд клопотання про арешт майна проводився без виклику ОСОБА_6 , а копію ухвали він отримав 27 листопада 2018 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу положень ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з матеріалами клопотання, 14 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000546, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 03 листопада 2018 року до 13 листопада 2018 року в м.Києві, на вул.Кільцевій, невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем ОСОБА_9 «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , який знаходився поблизу гіпермаркету «Ашан», та поїхала у невідомому напрямку.

14 листопада 2018 року по даному кримінальному провадженні було допитано в якості потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що 08 серпня 2018 року в м.Калуш Івано-Франківської області він придбав за 3200 доларів США автомобіль марки «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , з двома ключами від даного автомобіля, а також два документи, з яких Kartа pojazdu, а також технічний паспорт на автомобіль, в особи на ім`я ОСОБА_10 , який продавав даний автомобіль на сайті «ОЛХ», після чого зазначений ОСОБА_10 відповідно до домовленості з потерпілим ОСОБА_9 переслав всередині вересня поштовим зв`язком довіреність на вказаний автомобіль від громадянина Польщі. 03 листопада 2018 року потерпілий, перебуваючи даним автомобілем у м.Києві, поставив на нього gps навігатор, та залишив зачинений автомобіль на стоянці на вул.Кільцевій, 4, у м.Києві, в якому зачинив один з ключів від даного автомобіля, та поїхав в м.Ковель за другим ключем та повернувся у м.Київ 13 листопада 2018 року, де виявив відсутність вказаного автомобіля. По встановленому gps навігаторі потерпілий ОСОБА_9 виявив даний автомобіль в м.Сколе біля відділення поліції.

В ході проведення огляду місця події, за участі ОСОБА_6 , у володінні якого на даний час перебуває транспортний засіб, виявлено та вилучено вказаний автомобіль.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що автомобіль «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , він придбав на авторинку у м.Івано-Франківськ у невстановленої особи разом з документами, а саме технічним паспортом.

В ході досудового розслідування ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_6 не надали органу досудового розслідування документи, які б підтверджували факт законності перебування у їх користуванні автомобіля «AUDI A4», р.н. НОМЕР_1 , водночас досудовим розслідуванням встановлено, що власником вказаного автомобіля є громадянин ОСОБА_11

15 листопада 2018 року транспортний засіб «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , згідно з постановою слідчого Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий обґрунтовано мотивувала своє клопотання тим, що для здійснення кримінального провадження вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, до клопотання додані документи та матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та постановою слідчого від 15 листопада 2018 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, взяв до уваги наведені обставини і дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для накладення арешту на вищевказане майно, враховуючи при цьому наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно є доказом злочину та має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що до з`ясування органом досудового розслідування питання про те, хто на законних підставах являється володільцем автомобіля «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , власником якого є громадянин Республіки Польща, накладений арешт є виправданим.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно встановлено, що у матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які дають підстави вважати про наявність сукупності розумних підозр з приводу того, що зазначене майно є доказом злочину з огляду на положення ч.ч.1,3 ст.170 КПК України, має значення для встановлення істини у розслідуванні даного кримінального правопорушення, при цьому ненакладення арешту на вказане майно може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити вказаному провадженню, що утруднить здійснення провадження досудового розслідування кримінального правопорушення, у зв`язку з чим клопотання слідчого є обґрунтованим.

Окрім цього, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна чи особи, яка користується ним, з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги, що наявність чи відсутність вищезазначеного складу злочину можна встановити саме під час проведення досудового розслідування, з метою забезпечення та збереження вказаного майна і виникла необхідність в накладенні арешту на нього, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається.

У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт, у разі підтвердження законності володіння/користування автомобілем, не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Ураховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «AUDI A4», р. н. Республіки Польща НОМЕР_1 , залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4