Номер провадження: 11-кп/813/712/19
Номер справи місцевого суду: 500/33/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2019 року, якою прокурору для усунення недоліків був повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003179від 10 грудня 2018 року у відношенні:

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Ст. Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.09.1996 р. Ізмаїльським районним судом за ст. 140 ч.2 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України 1960р., звільнений від відбуття покарання із встановленням випробувального строку 2 роки;
- 24.07.1998 р. Ізмаїльським районним судом за ст. 81 ч.3,ст. 140 ч.3, ст. 42, 43 КК України 1960 р. до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.10.2003 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 69, ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003179від 10 грудня 2018 року, яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, був повернутий прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення виявлених недоліків.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що в порушення вимог ч.6 ст.242 КПК України, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового слідства відсутні посилання щодо проведення експертизи визначення розміру матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити вказаний обвинувальний акт на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вийшов за межі своїх повноважень, наданих ст. 314 КПК України, та безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, посилаючись на ч. 6 ст. 242 КПК України, вказавши на обов`язковість проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням та необхідності для цього спеціальних знань. Прокурор зазначає, що сума завданої шкоди злочином прокурором зазначена в обвинувальному акті та підтверджується довідками вартості викраденого майна. На думку прокурора, суд в порушення вимог КПК України, повертаючи обвинувальний акт, фактично вдався до оцінки обвинувачення, що є предметом судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертались.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення вказаної норми права апеляційний суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд апеляційної скарги прокурора за відсутності обвинуваченого, його захисника та потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Дослідивши в судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 апеляційний суд дійшов висновку про те, що в ньому, відповідно до вимог КПК України, викладені фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені органом досудового розслідування, чітко і конкретно сформульовано обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_7 , яке складається з обставин, які, на думку сторони обвинувачення, свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму її вини, мотив і мету вчинення злочину, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, перелік яких зазначений в частині 2 ст.291 КПК України.

Так, положення ч.2 ст.291 КПК України вимагають обов`язкового зазначення в обвинувальному акті, зокрема, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому з аналізу даної правової норми вбачається, що не є обов`язковим зазначення в обвинувальному акті обґрунтування шляхом призначення експертизи розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відсутність висновку експерта про визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, являється порушенням норм кримінального процесуального закону та свідчить про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вимогам ст.291 КПК України.

Посилання суду першої інстанції на положення ч.6 ст.242 КПК України, як на обґрунтування своєї позиції щодо обов`язкового проведення вищезазначеної експертизи при складенні обвинувального акту, являється помилковим, оскільки питання про доведеність розміру завданої шкоди внаслідок вчиненого злочину суд має встановлювати під час судового розгляду кримінального провадження.

Частиною 5 ст.28 КПК України встановлено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

В свою чергу, суд першої інстанції, повернувши обвинувальний акт з надуманих підстав, фактично ухилився від розгляду кримінального провадження по суті, що є неприпустимим і беззаперечно порушує процесуальні права учасників кримінального провадження, в тому числі і права щодо проведення судового розгляду в розумні строки.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2019 року постановлена з порушенням вимог КПК України, оскільки її висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 2 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту відносно ОСОБА_7 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст.291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2019 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення виявлених недоліків, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003179від 10 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження і іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4