"04" грудня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив :
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області отримано відомості стосовно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який планує 29.11.2018 здійснити протиправне переміщення через державний кордон України на територію Російської Федерації товарів, які за попередньою інформацією належать до товарів військового призначення та являються комплексом радіостанцій «Азарт Р-187-П1».
Згідно інформації ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області, ОСОБА_4 планує здійснити переміщення вищезазначеного комплексу радіостанцій «Азарт Р-187-П1» в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , в районі інформаційних покажчиків 140-170.
29.11.2018 30.11.2018 проведено огляд місця події на ділянці місцевості, що знаходиться поза населеним пунктом Дворічанського району Харківської області, біля державного кордону з Україною, яка має наступні географічні координати: 49°5744 північної широти, 37°5426 східної довготи, біля інформаційного покажчика № 170. В ході огляду місця події встановлено, що на вказаній вище місцевості знаходився громадян ОСОБА_4 , який намагався перемістити через державний кордон України на територію Російської Федерації картонний короб, в якому було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.
До теперішнього часу у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України.
Предмети, вилучені за результатом проведення огляду місця події 29.11.2018 відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки вони є об`єктом кримінально протиправних дій та можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.333 КК України.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети та документи відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних предметів у ОСОБА_5 за участю та у присутності останнього, є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.
Місцем зберігання вилученого 29.11.2018 в ході огляду місця події майна на теперішній час є УСБУ в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, б. 2.
Сторона обвинувачення зазначає, що на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 04.12.2018 надійшла заява від слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 18).
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
29.11.2018 з 15.44 год. до 00.19 год. 30.11.2018 проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, Дворічанський район Харківської області, 49°5744 північної широти, 37°5426 східної довготи, в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 29.11.2018-30.11.2018 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні сторони обвинувачення (а.с. 11-15).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню,
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Місцем зберігання арештованого майна визначити відповідно до встановленого Кабінетом Міністрів України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1