Справа № 129/577/19
Провадження по справі № 1-кп/129/309/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" травня 2019 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000090 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, немає на утриманні нікого, непрацюючого, несудимиго, - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

Встановив:
05 лютого 2018 року у вечірній час доби ОСОБА_5 , перебуваючи біля бесідки, що розташована у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , виявив полімерний пакет, розгорнувши якого помітив, що у ньому знаходиться металевий предмет зовні схожий на ручну гранату Ф-1.

Після чого, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що знайдений ним предмет відноситься до категорії бойових припасів та вибухових речовин, всупереч вимогам, визначеним Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняною виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року № 576, та Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992 року, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно переніс виявлений ним предмет (корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 із вибуховою речовиною тротилом), до місця свого проживання, - квартири АДРЕСА_3 , де почав зберігати його без передбаченого законом дозволу для власних цілей, не переслідуючи при цьому мету збуту.

15 лютого 2018 року у період часу з 16 години 48 хвилин по 20 годину 17 хвилин, працівниками поліції Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено металевий предмет еліпсоподібної форми з ребристою поверхнею, який згідно висновку експерта № 14 від 20.03.2018 року є корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та до бойових припасів не відноситься, та який був споряджений речовиною масою 14 грам, яка згідно із висновком вибухово-технічної експертизи № 67 від 16.04.2018 року, є вибуховою речовиною - тротилом, яку ОСОБА_5 , незаконно придбав, переніс та зберігав по місцю свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

19.02.2019 р. між прокурором Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000090, та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину). Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочину), а саме покарання у виді у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з іспитовим строком та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор в підготовчомусудовому засіданні вважає, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили укладену ним з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри викладеної в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 5, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання; підтвердив повністю обставини викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, зазначеному у обвинувальному акті.
З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, вимог закону та оглянутих матеріалів кримінального провадження № 0000090, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості з таких міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.1 ст.263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:
- ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього;
- характер і тяжкість обвинувачення;
- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового провадження;
- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, або інших більш тяжких правопорушень.
Згідно з вимогами ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Оскільки ОСОБА_5 бґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.1 ст.263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, то угоду між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання необхідно затвердити і ухвалити вирок відповідно до її умов.
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі в сумі 1144 грн. на залучення експерта та проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта № 67 від 16.04.2018 року) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 475 КПК України, -
Присудив:
Затвердити угоду від 19 лютого 2019 року між прокурором Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості за ч. 1 ст. 263 КК України і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 лютого 2019 року покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину.

Згідно із п. 1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ, - залишки корпусу гранати та інші фрагменти речовини жовтого кольору, - знищити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 1144 грн. на залучення експерта та проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта № 67 від 16.04.2018 року).
Роз`яснити, що відповідно до ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: