Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1066/18
Номер провадження: 1-кп/511/144/18
21.11.2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000337 від 23.03.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитріївка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)29.07.2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;
2)28.03.2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин та в подальшому ознайомленим з порядком відбування покарання, з попередженням про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, порушуючи вимоги ст. 37 КВК України, з 23.05.2017 року по теперішній час, з метою ухилення від відбування покарання, умисно не приступив до відпрацювання громадських робіт та до вказаного часу призначене покарання не відбув.

В зв`язку з чим органами досудового розслідування його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

07.05.2018 року між прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468-470, 472 КПК України на стадії досудового слідства, укладено по кримінальному провадженню №0000337 від 23.03.2018 року угоду про визнання винуватості, яку разом з обвинувальним актом направлено на розгляд до суду.

Згідно укладеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, він та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 389 КК України. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за вчинений злочин з урахуванням пом`якшуючих його вину обставин - щире каяття, у виді обмеження волі строком на 2 роки з приєднанням на підставі ч. 1 ст. 71 КК України не відбутого покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року у виді 80 годин громадських робіт, що за правилами п. 4 ч. 2 ст. 72 КК України відповідає 10 дням обмеження волі, призначити остаточне покарання у виді 2 років 10 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України , а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості з ОСОБА_4 , укладену на стадії досудового розслідування.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, які наполягали на затверджені угоди з ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що угода затвердженню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до ч.3 п.1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВССУ від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням, наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч.7 ст.474 КПК України).

Суд, при перевірці і судом угоди на предмет її відповідності КК України щодо узгодженої міри покарання та підстав для звільнення від кримінальної відповідальності з випробуванням, приходить до висновку, що при призначенні покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, виявлено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Так відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За пунктом 25 цієї постанови, за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили та остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж відбута частина покарання за попереднім вироком.

Так матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Таким чином за попереднім вироком він отримав реальне покарання, яке на теперішній час не відбуте.

По даному кримінальному провадженню звинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за ч.2 ст.389 КК України .

Оскільки відповідно до змісту укладеної угоди , даний злочин вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком, йому належить призначити покарання по даному кримінальному провадженню на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Згідно змісту укладеної угоди , яка подана затвердження суду вбачається, що узгоджене сторонами покарання , призначене обвинуваченому ОСОБА_4 спочатку на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, а далі звільнено його від його відбування за двома вироками з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, при цьому враховано щире каяття та активне сприяння у розслідування даного кримінального правопорушення.

Однак таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання фактично вносить зміни у попередній вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року, який має виконуватися реально, що є неприпустимим.
Також суд вважає, що застосувавши та узгодивши при визначенні узгодженої міри покарання звільнення від його відбуття з іспитовим строком, сторонами угоди не в повному обсязі враховано визначені ст. 75 КК України умови та підстави для призначення такого покарання і які б обєктивно вказували на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При цьому суд вважає, що ухилення від відбуття реального покарання за попереднім вироком суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому узгоджене покарання не відповідає особі, що його скоїла.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що дана угода щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням не відповідає закону України про кримінальну відповідальність та не відповідає інтересам суспільства , що є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості відповідно до п.1,2 ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468- 475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 07.05.2018 року між прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості, відмовити.

Кримінальне провадження № 0000337 від 23.03.2018 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченогоч.2 ст.389 КК України, повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

судді: