У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за№0000102

за апеляційною скаргою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Миколаївської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

Цим же вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, вирок у відношенні якого не оскаржується.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про відповідальність.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 30 діб арешту.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитовим строком не вчинити нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_6 засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до арешту строком на тридцять діб.

На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор просить оскаржуваний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зазначає, що санкцією ч. 2 ст. 185 КК України визначено межі покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців. Водночас, судом при призначенні покарання за цією статтею зазначені вимоги не враховано та призначено покарання у виді 30 діб арешту. При цьому, положення ст. 69 КК України судом не застосовано та у мотивувальній частині вироку не мотивовано прийняття такого рішення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08 березня 2018 року близько 07.00 год. в м. Баштанка Миколаївської області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , де на той час проживала ОСОБА_11 , таємно з приміщення гаражу, викрали металеві двері вартістю 920 грн, які належали ОСОБА_10 . Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен, визнані винними у таємному викраденні чужого майна(крадіжка) вчиненому за попередньою змовою та їх дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_12 до апеляційного суду не з`явилися, від ОСОБА_12 надійшла телефонограма з проханням розглянути апеляційну скаргу прокурора в їх відсутність. Неявка зазначених учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин, а також кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України, апелянтом не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимогам ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості.

Суд визнав щире каяття обвинуваченого та його неповнолітній вік як обставини, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлено.

Також враховані умови життя обвинуваченого, який є неповнолітнім. Встановлено, що ОСОБА_6 виховується в родині матір`ю та вітчимом. За місцем проживання характеризується посередньо, навчається у 10 класі ЗОШ.

Як вбачається з досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 не показали високого ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб. Існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.

Таким чином, з огляду на дані про особу неповнолітнього обвинуваченого та наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання і доцільність призначення йому покарання у виді арешту.

Приймаючи рішення про строк арешту, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 є неповнолітнім, а тому визначив цей розмір, виходячи не із санкції ч.2 ст. 185 КК України, а з меж, визначених в ст. 101 КК України.

Призначивши покарання у виді арешту строком на 30 діб, суд першої інстанції хоча і правильно врахував вимоги ст. 101 КК України, але, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 185 КК України, не застосував вимоги ст. 69 КК України.

Тому, є обґрунтованими доводи апелянта щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, при призначенні покарання за ч.2 ст. 185 КК України.

З огляду на позитивні дані про особу винного та наявності декількох обставин, які помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, апеляційний суд вважає, що наявні достатні підстави для застосування вимог ч.1 ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України. Призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.185 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, з урахуванням позитивних даних про його особу та наявності вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд першої інстанції також прийняв вірне рішення про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. ст. 75, 104 КК України. В цій частині вирок не оскаржується

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,409, 413, 424,425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у виді арешту строком на тридцять діб.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та покладенням наступних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3