Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1709/18
Номер провадження 1-кс/530/345/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гадяч, українцю, громадянину України, одруженому, працюючому механіком ТОВ «Кіамоторс», жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому, у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 за ч.1 ст.187 КК України.

Слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим:

- 05.05.2006 р. Гадяцьким районним судом за ст. 342 ч. 2, ст. 345 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.;

- 23.04.2007 р. Гадяцьким районним судом за ст. 296 ч. 1 КК України до штрафу 510 грн.;

- 28.12.2009 р. Октябрським районним судом м. Полтава за ст. 185 ч. 1, до штрафу 850 грн.;

- 16.07.2012 р. Гадяцьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 17.10.2012 р. Гадяцьким районним судом за ст. 286 ч. 1, ст. 153 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 25.08.2015 умовно достроково з не відбутим терміном 1 рік 2 місяці. Однак маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

12.11.2018 року близько 08 год. 50 хв. ОСОБА_4 прибув на автомобілі під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , який його підвозив, на територію автостанції, яка розташована в АДРЕСА_2 . Так, після того як потерпілий ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_4 залишити автомобіль, у останнього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. З цією метою, знаходячись з потерпілим ОСОБА_7 поряд з автомобілем останнього, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 два удари в область обличчя, після чого висловив вимогу до потерпілого про передачу йому наявних у того грошових коштів. Підкріплюючи свої протиправні вимоги, з метою досягнення поставленої мети, ОСОБА_4 дістав з сумочки ножа та погрожуючи ним повторив вимогу до потерпілого про передачу грошових коштів, після чого поваливши потерпілого на землю наніс останньому декілька ударів ногами по голові, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження.
Таким чином в результаті вчинених умисних дій, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

12.11.2018 року о 15 год. 43 хв. ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України на підставі ст.208 КПК України.

12.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
2) незаконно впливати на свідка;
3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.
Заслухавши обґрунтування клопотанняслідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора ОСОБА_3 , який просить задовольнити клопотання, захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 , які не згідні з даним клопотанням, вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується, матеріалами клопотання дослідженими в судовому засіданні.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому є підстави вважати, що він в подальшому може продовжити дану злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальні правопорушення.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час. Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні операції об`єднаних сил та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає не застосовувати заставу до підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 193,196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гадяч, українцю, громадянину України, одруженому, працюючому механіком ТОВ «Кіамоторс», жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому, у вигляді тримання під вартою задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч, українця, громадянина України, одруженого, працюючого механіком ТОВ «Кіамоторс», жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого запобіжний захід у вигляді ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ строком на 60 діб, який обчислювати зчасу затримання з 15 год. 43 хв. 12 листопада 2018 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 11 січня 2019 року до 15 год. 43 хв.

Контроль за виконанням ухвали покласти наслідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для виконання, прокурору, слідчому, підозрюваному, захиснику для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1