Справа № 755/9906/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005120 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, працюючої за трудовим договором у ФОП « ОСОБА_10 », продавцем-касиром, не заміжньої, маючої на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

25 травня 2018 року, приблизно об 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_9 прибула на стажування, як кандидат на посаду продавця-консультанта до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_12 , який є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність у зазначеному магазині.

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, підійшла до столу з касовим апаратом, що розташований в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_3 ) на нижній полиці якого знаходилися грошові кошти в сумі 9800,00 грн., що належать ОСОБА_12 , та таємно їх викрала сховавши у власний одяг.

У подальшому, ОСОБА_9 з викраденими коштами з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась ними на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_12 , збиток (матеріальну шкоду) у вигляді суми викрадених коштів у розмірі 9800,00 грн.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_9 своїми умисними злочинним діями здійснила таємне викрадення майна тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та під час допиту повністю підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та щиро каялася у вчиненому злочині.

Показання обвинуваченої не викликають у суду сумніву щодо їх добровільності та правильності розуміння ОСОБА_9 змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення нею кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом у судовому засіданні роз`яснено учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України,

За згодою учасників судового провадження, суд, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин які ніким не оспорюються та добровільністі їх позицій, а також у такому випадку позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються обмеживсь допитом обвинуваченої та дослідженням документів, що її характеризують.

Крім того, при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів у судовому провадженні суд враховує висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к згідно з якими відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України . Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином відповідно до обставин, які ніким не оспорюються та підтверджуються доказами, дослідження яких за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним, а саме: протоколу перегляду цифрового запису від 25.05.2018; відео носія СD-R «VIDEX Excellent», помаранчевого кольору на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_12 ; договору оренди нежитлового приміщення від 17.03.2017 між ФО-П ОСОБА_13 та ФО-П ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_5 та акту прийому-передачі цього приміщення від 17.03.2017; витягу з Реєстру платників єдиного податку від 11.04.2017 щодо ОСОБА_12 ; анкети кандидата ОСОБА_9 від 20.05.2018 на посаду в магазин «Хочу пива»; постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 19.06.2018, суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, тобто кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченої.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, суд у відповідності ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до класифікації визначеної в ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинення злочину з корисних мотивів, умисну форму вини та обставину, що пом`якшує покарання. Суд також бере до уваги дані про особу обвинуваченої про те, що вона не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра, відсутні відомості про її негативну поведінку до вчинення кримінального правопорушення, на її утриманні перебуває малолітня дочка 2009 року народження, раніше не судима.

З огляду на викладене та враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів буде призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у виді штрафу у межах, який установлений санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов на заявлявся.

Речовий доказ: відео носій СD-R «VIDEX Excellent», помаранчевого кольору на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілому.

Суддя