1-кп/755/1651/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0010420 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно кур`єром, з неповною вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 11 листопада 2018 року, близько о 22 годині 00 хвилин, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , з метою придбання цуценяти, перебували за адресою: м. Київ, вул. Жмаченкка, 16, біля катка «Крижинка» та в цей момент, у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме - цуценяти породи «Шпіц». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і суспільну-небезпечність своїх дій та намірів, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, попросив у ОСОБА_5 потримати на руках цуценя породи «Шпіц» для того, щоб його розгледіти.Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, ОСОБА_3 раптово побіг у невідомому напрямку, при цьому, утримуючи при собі цуценя породи «Шпіц», після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 11 тис. гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що до самої події мав намір для своєї дівчини купити в подарунок маленьке цуценя, яке два рази через мережу «Інтернет» замовляв, відправляв на відповідні картки кошти, але як виявилося в подальшому, ніхто цуценят йому не відправляв, а кошти йому повернуті не були. У подальшому, він зрозумів, що через мережу «Інтернет» замовляти більше не буде, тому вирішив шукати оголошення в м. Києві, щоб можна було зустрітися з господарем. Так, 11 листопада 2018 року, близько 22 години 00 хвилин, він дійсно домовився з потерпілою ОСОБА_5 про те, що він придбає у неї цуценя породи «Шпіц» та перебуваючи з нею за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 16, біля катка «Крижинка», він вирішив викрасти цуценя, оскільки потерпіла зазначила зависоку за нього ціну, а він давно хотів такої породи цуценя. Далі, він попросив у потерпілої потримати на руках цуценя, щоб розгледіти його, а потім, з ним побіг у невідомому напрямку не повертаючи цуценя потерпілій. Зазначив, що на даний момент потерпілій шкоду відшкодовано повністю, він все ж таки купив зазначене вище цуценя в потерпілої та вони залишилися в гарних дружніх стосунках. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 12.11.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про ОСОБА_3 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, скарг та нарікань на його адресу від мешканців будинку не надходило, раніше не судимий, зокрема, враховує клопотання потерпілої, в якому вона зазначає, що будь-яких претензій, а ні моральних, а ні матеріальних, до обвинуваченого не має.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення (його щире каяття, вину визнав повністю), зокрема, раніше не судимий, клопотання потерпілої про відсутність претензій до останнього, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речовий доказ, а саме: відео-носій CD-R, 700 МВ, марки «VIDEX», оранжевого кольору, на якому знаходиться відеозапис із проведеної безперервної зйомки під час впізнання особи за адресою: АДРЕСА_3 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя