ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/507/19 Справа № 190/1090/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:
головуючого судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_9 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року щодо ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000788,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, являється особою з інвалідністю другої групи, встановленою за висновком МСЕК по 01.09.2019 року, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у тому, що він близько 17 год. 00 хв. 11.07.2018 року, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, із корисних мотивів, шляхом вільного доступу викрав проекційний телевізор марки Changhong , який належить ОСОБА_11 та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1350 грн.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вирок щодо ОСОБА_10 в частині призначенні покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок за лишити без зміни.
Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону України №1492-УІІІ від 07.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зазначає, що у ч. 2 цієї статті передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Однак суд першої інстанції хоча і поклав на обвинуваченого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, але не послався на п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.
Обвинувачений та потерпіла в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дані про поважність неявки до суду від учасників процесу не надходило. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за їх відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення частково та прохав постановити ухвалу, а не вирок, оскільки про збільшення обсягу покладених обов`язків мова не йде, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Але районний суд даних вимог Закону в повному обсязі не дотримався.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, є вірними, ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.
Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України його звільнено з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4, ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Але, покладаючи на обвинуваченого обов`язки, передбачені вищенаведеною нормою закону, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 76 КК в редакції ЗУ №1492-VIII від 07 вересня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від покарання з випробуванням, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Тобто суд першої інстанції неточно зазначив пункти, передбачені відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 76 КК України.
Тому колегія суддів вважає за необхідне даний вирок в частині призначення покарання, на підставі ст. 413 КПК України, змінити: вважати ОСОБА_10 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, зобов`язаним періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок слід залишити без зміни.
При цьому колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора частково, оскільки обсяг покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків по суті є таким же, як і визначено районним судом, але невірно вказано відповідні пункти та частини ст. 76 КК України.
Колегія суддів зазначає, що після подачі апеляційної скарги прокурором, Законом України №2227 від 06.12.2017 року, який набрав чинності 11.01.2019 року, було внесено зміни до статті 76 КК України, а саме частину першу доповнено новою частиною, у зв`язку з чим частину другу і третю необхідно вважати відповідно частинами третьою і четвертою. Тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404,405,407,413 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року щодо ОСОБА_10 , в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, вважати обвинуваченого ОСОБА_10 звільненим від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України вважати покладеними на ОСОБА_10 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4