Справа №712/2548/19
Провадження№ 1-кп/712/377/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, заступника командира бойової машини навідника оператора військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, учасник бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 12.03.2018, о 08 год. 30 хв., самовільно без дозволу командування в умовах особливого періоду залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та направився за місцем свого проживання в смт. Маньківка, Черкаської обл., де перебував до 19.02.2019, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 20.02.2019, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення та пояснив, що він, будучи військовослужбовцем, без дозволу командування в умовах особливого періоду, крім воєнного стану залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився за місцем свого проживання в смт. Маньківка, Черкаської обл., де перебував до 19.02.2019 та усвідомлюючи помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про вчинений злочин. Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюють ся. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорю валися.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, безпосередньо брав участь в проведенні АТО.

Враховуючи наведені вище обставини, які на думку суду є винятковими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає призначити покарання застосувавши до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України, якою встановлено можливість призначити йому покарання більш м`яке ніж встановлено в санкції статті, у вигляді штрафу.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349,368-370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1