Справа № 183/1008/18
№ 1-кп/183/305/19
В И Р О К
іменем України

14 березня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000176 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого оператором металодробильної машини ТОВ «НПП «СІММЕТ», одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

13 січня 2018 року приблизно о 05.50 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.05.2017 року, належить ОСОБА_9 , рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год, в темну пору доби по сухому покриттю проїзної частини в районі 201 км+300 м автодороги М-18 сполученням «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта», зі сторони с. Піщанка в напрямку м. Новомосковськ, Новомосковського району Дніпропетровської області.
Під час руху по вищевказаній ділянці автодороги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 1.32 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити на смузі свого руху перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину дороги по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян та, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля, аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого в районі 201км + 300 м автодороги М-18 сполученням «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта», 13 січня 2018 року приблизно о 05.50 годині ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , якій внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в потиличній області голови справа, перелому склепіння та основи черепу, крововиливи під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку, синці на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, зовнішній поверхні правого стегна та на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, садна на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині та правої гомілки у верхній третині, забою легень, які виникли від дії тупих твердих предметів, незадовго до настання смерті потерпілої при автомобільній травмі, внаслідок удару частинами автотранспорту, який рухався, з послідуючим відкиданням тіла і ударом голови о дорожнє покриття, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, та призвели до смерті потерпілої ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 05.50 годині на місці дорожньо-транспортної пригоди в районі 201км+300 м, автодороги М-18 сполученням «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта».
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.2., 12.3 та 18.1. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
І порушення вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного злочину та цивільний позов визнав частково та показав, що дійсно 13 січня 2018 року зранку він їхав на роботу, керуючи автомобілем «Nissan Рrimera» в технічно справному стані, який належить його товаришу ОСОБА_11 , по автодорозі М-18 сполученням «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта», зі швидкістю 70 км/год. В цей час на вулиці йшов сніг, покриття дороги було вологим, ще було темно і він їхав з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху дорожніх знаків він не бачив, але йому відомо, що на цій ділянці дороги є дорожня розмітка - пішохідний перехід, яка ніяким чином не освітлюється. Проїзна частина цієї дороги має одну смугу для руху, по якій він і рухався, ближче до розділювальної полоси. Силует людини, яка перебігала дорогу приблизно в районі пішохідного переходу, він побачив приблизно за 1,5-2 м від свого автомобіля, після чого, він одразу застосував екстрене гальмування та рулем скерував автомобіль з права на ліво, намагаючись уникнути зіткнення з пішоходом, однак все ж таки правою стороною автомобіля відбулось зіткнення з потерпілою. Зупинившись приблизно в 5-7 метрах від місця події, він вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілої, яка лежала на обочині з правої сторони по маршруту його руху, вже не дихаючи та без ознак життя. У зв`язку з тим, що він не мав можливості подзвонити для виклику бригади швидкої допомоги, знаходячись у шоковому стані, він залишив місце ДТП та поїхав до міста, щоб викликати швидку допомогу, працівники якої пообіцяли викликати поліцію, і приблизно через 15 хвилин він повернувся на місце пригоди, де вже в цей час знаходились працівники поліції, яким він повідомив про скоєний ним наїзд на потерпілу. Доповнив, що ні того дня, не напередодні, він алкогольні напої не вживав. Вважає, що не мав фізичної можливості уникнути зіткнення, оскільки побачив пішохода за мить до наїзду. Щиро кається у спричиненні смерті ОСОБА_10 .

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_10 - її дочка, яка 13 січня 2018 року приблизно о 05.30 годині пішла на роботу, а приблизно о 06.10-06.15 годині приїхали її сусіди ОСОБА_12 та повідомили, що ОСОБА_13 збив автомобіль і вона загинула. Одразу ж, вона разом із сусідами поїхала на місце ДТП, де побачила тіло доньки, яка лежала за зупинкою на автодорозі "Харків-Сімферополь", вся у крові, на спині, головою до зупинки, а ногами - в напрямку м. Новомосковськ. На місці пригоди вже знаходились працівники поліції та була співробітниця її дочки - ОСОБА_14 . Обставини події вона знає лише зі слів слідчого;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що приблизно у січні - лютому 2018 року о 23.00 годині він дав автомобіль «Nissan Рrimera», який належить його батькові - обвинуваченому ОСОБА_3 , а вранці наступного дня, о 08.00 годині, ОСОБА_3 приїхав до нього та повідомив, що пошкодив його автомобіль, оскільки на машину впала гілка з дерева. Оглянувши автомобіль, він побачив, що відсутнє праве дзеркало та пошкоджений передній бампер. ОСОБА_3 пообіцяв йому відновити автомобіль, запропонувавши поїхати з ним в с. Піщанка до його знайомих, які займаються їх ремонтом. Але по дорозі йому зателефонувала мати і він змушений був повернутися додому, де його чекали два працівники поліції, які йому розповіли про обставини ДТП за участю його автомобіля;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він працює старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУНП в Дніпропетровській області. 13 січня 2018 року о 06.10 годині йому повідомили, що сталося ДТП і він разом з експертом та криміналістом приблизно через півтори години прибули на автодорогу М-18, де на місці вже були група швидкого реагування, розшукові групи з Новомосковського МВ та з м. Дніпра. На місці ДТП лежав труп молодої дівчини, автомобіля причетного до скоєння ДТП на місці не було. По приїзду, він склав схему та протокол огляду місця ДТП. А вже ввечері 13 січня 2018 року йому повідомили, що в смт Черкаське Новомосковського району знайдений автомобіль, який скоїв ДТП, і цього ж вечора було встановлено, що за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_3 , місцезнаходження якого спочатку встановлювалося розшуковою групою. Підтвердив, що дійсно наступного дня, обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своїм захисником з`явились до слідчого відділу для дачі показів,
а також письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 13.01.2018 року о 10:14:35 годині за № 0000176 за фактом скоєння 13.01.2018 року приблизно о 05.50 годині невстановленим водієм наїзду на пішохода ОСОБА_10 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула на місці (а.п.149);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведеного за участю судово-медичного експерта та понятих зі схемою та фототаблицею до нього від 13.01.2018 року, а саме проїзної частини автодороги М-18 "Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта" на 201 км + 300 м, в ході якого встановлено, що на вулиці світлий час доби, температура повітря -5 градусів, проїзна частина - це пряма ділянка, покриття, якої асфальтоване, сухе, чисте, пошкодження дорожнього покриття відсутні, має по 1 смузі, як для руху в напрямку проведення огляду, так і в напрямку зустрічного руху, ширина розділювальної смуги 0,1 м, номер дорожньої розмітки у відповідності до розділу Правил дорожнього руху України - п. 1,1, п.1.14.1, п.1,5 до проїзної частини примикають узбіччя шириною праворуч та ліворуч 4.0 м, за якими розташовані будови сільського типу та лісосмуга, спосіб регулювання руху на даній ділянці здійснюється на загальних засадах ПДР України, за напрямком проведення огляду наявні дорожні знаки - 1.32 "Пішохідний перехід" та 1.5.1 - звуження дороги. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч, ліворуч, відсутні. Об`єкти на місці пригоди після ДТП до початку огляду не переміщувались. Локалізація пошкоджень транспортного засобу не перевірялася у зв`язку із його відсутністю на місці ДТП. Локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин ТЗ - згідно до схеми протоколу. На дорожньому покритті виявлені сліди шин, осип скла та пластику. Наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії транспортних засобів та слідів контактної взаємодії особи з навколишніми об`єктами або предметами не виявлено. Встановлено місце наїзду на пішохода.

Труп жінки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває в положенні на спині, голова в напрямку с. Піщанка, руки вздовж тулубу, ноги зігнуті у культових та колінних суглобах під кутом близько 90о. Наколінники підвернуті в ліво від трупа, права нога знаходиться на лівій, біля голови зліва на асфальтному покритті з кригою калюжа темно-червоної крові розміром 50х40 см. На трупі наявна зимова куртка з болоневої тканини чорного кольору, яка у верхній частині має розриви тканини з нерівними краями, з капюшоном в плямах темно-червоної крові, на кистях рук рукавички чорного кольору, кофта, футболка сірого кольору, джинси темно-синього кольору, описана білизна. Шкіра трупу бліда на дотик, холодна в області обличчя, тепла під одягом, на обличчі та в області голови накладання темно-червоної крові, трупне заклякання помірно виражене в м`язах. Трупні плями синюшно-фіолетового кольору, острівчасті, при натисненні на них динамометром із зусиллям 3 кг на см2 зникають на протязі 3-х секунд у поперековій області та відновлюють своє забарвлення через 15 секунд (станом на 08.10 год.). Кістки тулуба верхніх та нижніх кінцівок на дотик цілі. У нижній оболонці голови патологічна рухливість кісток, склепіння черепу. На голові і тім`яній області справа забита рана невизначеної форми розміром 1х2 см (а.п.150-165);

- висновком судово-медичної експертизи № 27/Е, згідно з яким при експертизі трупу на тілі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені - забійні рани в потиличній області голови справа, перелом склепіння та основи черепу, крововиливи під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку, синці на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, зовнішній поверхні правого стегна та на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, садна на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині та правої гомілки у верхній третині, забій легень, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, мають ознаки тяжких, як небезпечні для життя, що привели до наступу смерті потерпілої. Усі знайдені тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами, незадовго до наступу смерті потерпілої.

Смерть ОСОБА_10 настала у зв`язку, з відкритою черепно-мозковою травмою, яка супроводжувалася розтрощенням черепу у виді багатолінійного, розповсюдженого перелому кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Тілесні ушкодження, імовірно за все, виникли в результаті слідуючих етапів автомобільної травми: удар частинами автотранспорту, який рухався, з послідуючим відкиданням тіла і ударом головою о дорожнє покриття, про що свідчіть ряд виявлених характерних ушкоджень, а відсутність переломів кісток нижніх кінцівок, дає можливість припустити, що в даному випадку наїзд на потерпілу здійснювався тангенціально (дотично).

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, а також наявність слідів сковзання на підошві правого чобота, потерпіла знаходилась у вертикальному положенні тіла і була звернута правим боком до здійснившего наїзд автотранспорту, про що свідчить наявність синців та саден на зовнішній поверхні правого стегна і гомілки. Однак, тільки по судово-медичним даним неможливо встановити: рухалась чи стояла потерпіла у момент наїзду. Ознак, характерних для переїзду тіла колесами автотранспорту, при експертизі трупу, не встановлено.

В даному випадку смерть потерпілої наступила на місці дорожньо - транспортної пригоди від несумісної з життям черепно-мозкової травми, тому неможливо було врятувати її життя при умові своєчасного надання медичної допомоги. Судово-токсикологічним дослідженням крові із трупа метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти, не виявлені (а.п.168-171);

- протоколом огляду з фототаблицею автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 13.01.2018 року згідно з яким, встановлено, що даний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Автомобіль має механічні пошкодження - праве дзеркало заднього виду зміщене з місця його технологічного кріплення та відсутнє, розбита права блок фара автомобіля, пошкоджений з правої сторони капот автомобіля, відсутня права декоративна накладка на омивач фар, деформований передній бампер у вигляді потертості, розбите лобове скло автомобіля. (а.п.172-180), зазначений автомобіль визнано та залучено до справи, як речовий доказ (а.п.181), переданий на зберігання ПП "Авто-Клуб" розташований по вул. Дніпросталівська, 22 в м. Дніпро (а.п.182); на який ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 15.01.2018 року (а.п.183) накладений арешт і заборонено його відчуження, розпорядження та використання;

- висновком судової транспортно - трасологічної експертизи № 5/10.4/44 по кримінальному провадженню № 0000176, згідно з яким місце наїзду на пішохода розташоване на правій смузі проїзної частини дороги а/д М-18 "Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта", на де-якій відстані перед осипом скла та пластику за напрямком руху у бік м. Новомосковськ, але на якій саме відстані встановити експертним шляхом не надається можливим (а.п.185-187);
- висновком судової експертизи технічного стану транспортних засобів № 5/10.2/45 по кримінальному провадженню № 0000176, згідно з яким на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходяться в технічно працездатному стані (а.п.189-192);
- висновком судової експертизи № 24/4.2/110 по кримінальному провадженню № 0000176, згідно з яким фрагменти прозорої пластмаси, розмірами 120x60 мм, 45x34 мм, 100x43 мм, 60x22 мм, 48x35 мм, 100x53 мм, 55x30 мм, 50x43 мм, 65x20 мм, 76x35 мм, 85x65 мм, 75x33 мм, 60x17мм, вилучені при огляді місця події 13.01.2018 в районі 201 км автодороги М-18 «Харків-Сімферопіль-Алушта-Ялта» до розлому складали єдине ціле із склом розсіювача правої передньої блок-фари автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Інші фрагменти прозорої пластмаси, такого ж типу і виду, мають таку ж ступінь зношеності, як і скло розсіювача, встановленого на правій передній блок-фарі автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак, визначити, чи складали дані фрагменти єдине ціле зі склом розсіювача блок-фари не надалося можливим через відсутність комплексу окремих ознак, достатнього для вирішення питання в категоричній або ймовірній формі.

Фрагмент пластмаси чорного кольору з дзеркальним покриттям, розмірами 64x43 мм, вилучений там же, становив єдине ціле з рефлектором передньої правої блок-фари автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Інші фрагменти пластмаси чорного кольору з дзеркальним покриттям такого ж типу і виду, мають таку ж ступінь зношеності, як і рефлектор правої блок-фари автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, визначити, чи складали дані фрагменти єдине ціле з рефлектором блок-фари не надалося можливим через відсутність комплексу окремих ознак, достатнього для вирішення питання в категоричній або ймовірній формі.

Фрагменти пластмаси чорного кольору, вилучені там же, такого ж типу і виду, мають таку ж ступінь зношеності, як і корпус правої блок-фари автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, визначити, чи складали вищевказані фрагменти з корпусом блок-фари єдине ціле не надалося можливим через відсутність комплексу окремих ознак, достатнього для вирішення питання в категоричній або ймовірній формі.

Фрагменти пластмаси з покриттям синього кольору, вилучені там же, мають таку ж структуру матеріалу, колір, товщину, ступінь зношеності, як і накладка омивача лівої передньої блок-фари автомобіля «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак встановити, чи були дані фрагменти встановлені на бампері вищевказаного автомобіля (складений предмет) не надається можливим, у зв`язку з відсутністю інтегративних ознак, які б свідчили про єдність вказаних деталей (а.п.195-207);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою за участю захисника ОСОБА_7 , представника потерпілої - ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_3 , статиста та понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від 14.02.2018 року, в ході якого ОСОБА_3 розказав та показав на місці, а замірами було встановлено, що відстань, яка склала 1,5 м до правого краю проїзної частини дороги та на відстані 3,4 м до початку другого пішохідного переходу по напрямку руху відбувся наїзд на пішохода. Далі ОСОБА_3 вказав, що швидкість руху його автомобіля складала 70 км/год, для встановлення швидкості (темпу) руху пішохода з яким пішохід перетинав проїзну частину дороги на проїзній частині був відміряний експериментальний відрізок довжиною 5 м. З тим темпом на який вказав ОСОБА_3 статист-пішохід тричі долав його - час склав Т1= 1,8 с, Т2 = 1,7 с, Т3 = 1,8 с. Для встановлення видимості з робочого місця водія пішохід-статист був встановлений з краю проїзної частини дороги в місці, де він виходячи на пішохідний перехід, перетинав проїзну частину з ліва на право по напрямку руху автомобіля - учасника ДТП. Автомобіль був віддалений назад в те місце, де з робочого місця водія пішохода не видно. В автомобілі було ввімкнено ближнє світло фар, до автомобіля сіли поняті, які спостерігали. Автомобіль на середніх обертах почав наближатися до місця перебування пішохода-статиста, в тому місці, де пішохід з`являється в полі зору водія автомобіля був зупинений. Далі проведено замір від передньої частини автомобіля учасника - ДТП до пішохода, видимість пішохода з робочого місця водія склала 50 м. Для встановлення видимості елементів проїзної частини вздовж проїзної частини був направлений пішохід від автомобіля. В тому місці де проїзна частина дороги почала зливатися з узбіччям, пішохід при поданні звукового сигналу був зупинений. Замірами було встановлено видимість елементів проїзної частини дороги, яка склала 52 м (а.п.210-215);

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1/133 по кримінальному провадженню № 0000176, згідно з яким в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Рrimera» - ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 18.1 ПДР України.

Однак, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Nissan Рrimera» - ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Рrimera» - ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування, при заданих вихідних даних (а.п.218-221);

- копією водійського посвідчення ОСОБА_3 (а.п.222),

які є належними та допустимими і у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого.
Крім того, під час судового слідства, був досліджений висновок КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради", щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 114 від 19.01.2018 року, відповідно до якого станом на 21.10 години 15.01.2018 року у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (а.п.208), який не підтверджує прямо або непрямо існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню і будь-якого доказового значення за пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням не має, оскільки огляд проведений через 63 години після ДТП.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Аналізуючи посилання сторони захисту та обвинуваченого на те, що пішохід ОСОБА_10 , сама винна у створенні даної дорожньо - транспортної пригоди, а сам ОСОБА_19 фізично не мав можливості уникнути скоєння наїзду, суд відноситься до них критично, оскільки вони повністю спростовуються висновком судово - автотехнічної експертизи № 5/10.1/133 по даному кримінальному провадженню (а.п.218-221), проведеної на підставі вихідних даних, отриманих в ході слідчого експерименту за участі самого обвинуваченого, який керував транспортним засобом і був зобов`язаний дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України та прийняти всіх заходів для запобігання зіткненню з пішоходом, а тому суд розцінює дану позицію, як обрану обвинуваченим позицію захисту, у зв`язку з наявними у нього правами, з метою пом`якшити відповідальність за скоєне.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст.ст.50, 69 КК України, роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями), враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання.
Також, суд враховує і вимоги, що викладені у п.20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди враховують не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Тому на виконання вказаних вимог закону, судом враховується факт грубого порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, наслідком яких є загибель потерпілої, відсутність будь-яких мотивів для допущення таких неправомірних дій, що призвели до тяжких наслідків, наявність об`єктивної спроможності обвинуваченого виявити небезпеку руху та вжити заходів для її усунення, а також залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди.
Обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди обвинуваченим (а.п.248-249).

Разом з тим, скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких.

Ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, працевлаштований, де як, і за місцем мешкання, характеризується задовільно (а.п.224, 249), приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій (а.п.226), наявність зазначеної обставини, що пом`якшує його покарання, не є підставою для призначення йому покарання нижче від максимальної межі санкції ч.2 ст.286 КК України, і не є достатніми підставами для звільнення ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробовуванням, з огляду на тяжкі наслідки, що настали та характер їх спричинення.
Беручи до уваги вказані обставини, суд прийшов до висновку за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Також, враховуючи, що саме через грубе порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 сталось, інкриміноване йому кримінальне правопорушення та смерть потерпілої ОСОБА_10 , тому також слід застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, посилання сторони захисту на наявність таких обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, як з`явлення із зізнанням ОСОБА_3 , його активне сприяння розкриттю злочину та щиросердне каяття, посилаючись на показання свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_3 без виклику, самостійно з`явився до поліції та повідомив про скоєний злочин, не може бути прийнято судом, виходячи, по-перше: з вимог з етимології терміну «з`явлення із зізнанням», яке передбачає правдиву та повну розповідь особи про всі обставини вчиненого нею злочину, тобто зізнання особи у вчиненні злочину. При цьому, судом встановлено, що на момент з`явлення ОСОБА_3 до правоохоронних органів, напередодні, був знайдений автомобіль, який скоїв ДТП, і цього ж вечора було встановлено, що за його кермом знаходився ОСОБА_3 , місцезнаходження якого на той час встановлювалося розшуковою групою, таким чином, обвинувачений будучи вже викритим, з`явившись до слідчого, лише підтвердив свою участь у вчиненні злочину. По-друге, висновок про щирість каяття не можна робити лише на підставі голослівної заяви обвинуваченого у судовому засіданні, оскільки основним проявом щирого каяття визначається повне визнання винною особою своєї вини, а якщо особа приховує істотні обставини вчиненого нею злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. По-третє, аналізуючи зміст поняття «активного сприяння розкриттю злочину», як обставини, яка пом`якшує покарання, який полягає у тому, що особа, яка вчинила злочин, добровільно надає органам слідства нові докази, інформацію, що мають важливе значення для встановлення істини в справі, а також у виявленні причин та умов вчинення злочину. Однак, будь-яких активних дій винного, спрямованих на допомогу слідству, результативного надання допомоги органам правосуддя, судом не встановлено, що безумовно свідчить про відсутність зазначених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 , від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_20 , заявлено цивільний позов, щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, яку вона просила стягнути з обвинуваченого на її користь в сумі 255 324 грн., а на користь ОСОБА_20 в сумі 155 324 грн., а також завданої матеріальної шкоди, яку вона просила стягнути з ПрАТ "Европейський страховий союз" на свою користь, яка складається із страхового відшкодування витрат на поховання, виготовлення та встановлення пам`ятника у сумі 20 168,16 гривень, страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 44676 грн., на загальну суму 64844,16 грн. та на користь ОСОБА_20 - страхове відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника за 369 календарних місяців у розмірі 56072,16 грн., страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 44676 грн., на загальну суму 100 748,16 грн. В подальшому, в ході судового розгляду ОСОБА_21 позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПрАТ "Европейський страховий союз" просила залишити без розгляду, а позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі та мотивувала їх тим, що внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_3 вона перенесла нервове потрясіння, пережите внаслідок смерті її дочки ОСОБА_10 , з того моменту і до цього часу вона постійно переживає душевні, моральні та психічні страждання, у неї порушений ритм нормального, повноцінного життя, від втрати дитини, яка є її єдиною дитиною. Внаслідок переживань, викликаних смертю її дочки, у неї погіршився стан її здоров`я та емоційний стан. Її малолітній онук - ОСОБА_20 , у шестирічному віці втратив свою матір, що вплинуло на його емоційний та психічний стан і він поніс значні моральні страждання.

В судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула ОСОБА_10 , встановлена, ним, як відповідачем, позовні вимоги щодо відшкодування спричиненої моральної шкоди визнані, однак з їх розміром він не погодився, вважаючи їх надмірними.

Аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_6 , суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що дійсно потерпілій ОСОБА_6 і її онуку ОСОБА_20 , внаслідок смерті ОСОБА_10 , завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях та стражданнях у зв`язку із загибеллю її єдиної дитини, а щодо малолітнього ОСОБА_20 його матері.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. на користь ОСОБА_6 та на користь ОСОБА_20 у розмірі 150 000,00 грн., такими, що відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду, і яка, на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілі отримали внаслідок вчинення злочину, а тому на їх користь, з урахуванням добровільно сплачених сум (а.п. 248), з обвинуваченого підлягає стягненню:
-на користь ОСОБА_6 - 187000 (сто вісімдесят сім тисяч гривень) грн. 0)
-на користь ОСОБА_20 - 136800 (сто тридцять шість тисяч вісімсот гривень) грн. 0)

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню були проведені:

- судова транспортно - трасологічна експертиза № 5/10.4/44, 1х1144 грн. (а.п.184);

- судова експертиза технічного стану транспортного засобу № 5/10.2/45, 1х1144 грн. (а.п.188); - судова трасологічна експертиза № 24/4.2/110, 1х4576 грн. (а.п.194);

- судово - автотехнічна експертиза № 5/10.1/133, 1х1144 грн. (а.п.217), на загальну суму 8008 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов ОСОБА_6 , щодо відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 187000,00 гривень (сто вісімдесят сім тисяч гривень), а також на користь ОСОБА_20 в розмірі 136800,00 гривень (сто тридцять шість тисяч вісімсот гривень).В інший частині позов залишити без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 8008 гривень.

Речові докази:
- автомобіль «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику автомобіля ОСОБА_9 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 15 січня 2018 року на автомобіль марки «Nissan Рrimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.05.2017 року.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1