Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 678/1169/18
Провадження № 1-кп/673/117/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м. Деражня

Деражнянський районний суд
Хмельницької області
в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого
ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000327 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2018 року, за яким обвинувачується
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Прилужне, Летичівського району, Хмельницької області, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Восени 2017 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в лісі між селами Бохни та Білецьке Летичівського району Хмельницької області знайшов у землі 14 патронів калібру 7.62х39 мм., а в кінці третьої декади березня 2018 року в лісі, неподалік с. Білецьке Летичівського району Хмельницької області відшукав військовий речовий мішок в якому знаходились 11 патронів калібру 7,62 мм., після чого, усвідомлюючи, що вказані вище 25 патронів являються боєприпасами, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року , дозволу,

а також в порушення п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, відповідно до якого зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, не можуть перебувати у власності громадян, придбав за вище вказаних обставин описані боєприпаси, які в подальшому незаконно носячи при собі, умисно транспортував до домогосподарства за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав до 07.09.2018.

В подальшому, 07.09.2018, ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний протиправний умисел на незаконне поводження із боєприпасами, взяв із свого домогосподарства за місцем проживання по АДРЕСА_1 14 патронів калібру 7.62х39 мм та 11 патронів калібру 7,62 мм., які поклав до прозорого поліетиленового кулька, а в подальшому до внутрішньої кишені своєї куртки та незаконно носячи їх при собі, транспортував до смт. Летичів Хмельницької області.

07.09.2018, за результатами виїзду слідчо-оперативної групи Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області за повідомленням про бійку у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , під час огляду вказаного господарства, на столі у будинку, в прозорому поліетиленовому пакеті належному ОСОБА_4 виявлено та вилучено належні останньому:

- чотирнадцять патронів калібру 7,62х39 мм., які, є боєприпасами до нарізної мисливської вогнепальної зброї, з кулями із свинцевим осердям, з яких 9 патронів виробництва Польщі (м.Скаржиско Каменна), 5 патронів виробництва Барнаульського патронного заводу, Барнаул, Росія;

- один патрон калібру 7,62 мм., який є боєприпасом до нарізної стрілецької вогнепальної зброї, зразка 1943 року із трасуючою кулею, виробництва Клімовського штамповочного заводу, м. Клімовск Московської області, СРСР, 1970 р.в.; до самозарядного карабіну конструкції Сімонова (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РКК, РККС), а всього разом 15 боєприпасів, які незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав ОСОБА_4 , а також 10 патронів, які є боєприпасами із кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, до гвинтівки конструкції Мосіна зразка 1891/1930 років, карабінів зразків1938 та 1944 років, ручного кулемету «РКД», снайперської гвинтівки «СГД» та іншої автоматичної зброї, які є непридатні до стрільби. 26.09.2018 року між прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36 та 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Так, розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і обвинувачення щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої особи за ч.1 ст. 263 КК України.

В свою чергу ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри та обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, між прокурором та ОСОБА_4 була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням останнього від відбування покарання на підставі ст.75 з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор вказує, що при укладенні даної угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги і правила, встановлені чинними КПК України та КК України, просив долучити до обвинувального акту матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого, а саму угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений просив затвердити угоду, укладену між ним та прокурором, стверджуючи, що передбачені в угоді наслідки її укладення, затвердження та невиконання йому роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши прокурора та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди, відповідність її змісту вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого особі обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, тому наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

З огляду на викладене, в суд не знаходить передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови у затвердженні угоди.

Враховуючи, що умови угоди: не суперечать вимогам закону; відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладення угоди було добровільним; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим; наявні фактичні обставини для визнання винуватості, укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Суд погоджується з викладеною в угоді правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, які полягали в придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, тому його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину суд визнає доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує умови угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю фактичного проживання характеризується задовільно, вживає алкогольні напої, піддається впливу інших осіб, що впливає на вчинення неправомірних дій з його боку, сирота, до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, не працює, депутатом місцевих рад не являється.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються повне визнання ним вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, суд, діючи в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та відповідної перевірки матеріалів самої кримінальної справи переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Крім того, суд дійшов висновку, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості від 26.09.2018 року, укладену сторонами обвинувачення та захисту в даному кримінальному провадженні належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, як необхідну та достатню для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати за проведення судової експертизи зброї в розмірі 1144 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 1 ч. 100, 314, 368, 370, 374, 375, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 26.09.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та виконувати заходи, передбачені пробаційною системою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення судової експертизи зброї в розмірі 1144 грн.

Речові докази, визначені постановою слідчого від 07.09.2018 року 25 предметів схожих на набої, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Летичіського ВП ГУНП в Хмельницькій області, - знищити.
Цивільний позов по справі не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку через Деражнянський районний суд Хмельницької області, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1