Провадження № 1-кп/243/295/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ Донецької області) кримінальне провадження згідно ЄДРДР № 0001288 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, освіта середня спеціальна, розлученого, утриманців не має, не інваліда, раніше судимого:
26 вересня 2018 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт, покарання відбув повністю 08 січня 2019 року.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 18 червня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, неподалік магазину «Паляниця», розташованого по вул.. Вольній, м. Слов`янськ, Донецької області, де побачив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла в напрямку жилих будинків, розташованих по АДРЕСА_2 , з двома сумками. В цей же час, на цьому ж місці, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , запропонував ОСОБА_5 допомогти занести дві сумки до місця мешкання потерпілої. ОСОБА_5 , погодилась та передала дві сумки ОСОБА_3 , який піднявся з ними на п`ятий поверх, будинку АДРЕСА_2 , де діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та, що його дії залишаються непоміченими, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «105», який належить ОСОБА_5 . Після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 462 грн. 14 коп.
Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка).
Судом були досліджені наступні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненому визнав повністю, розкаявся та показав, що 18 червня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, він знаходився неподалік магазину «Паляниця», розташованого по вул. Вольній, м. Слов`янськ, де побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка йшла в напрямку жилих будинків, розташованих по вул.. Вольній, м. Слов`янська, з двома сумками. Він, перебуваючи поряд з будинком № 7 по вул.. Вольній у м. Слов`янську, він запропонував потерпілій допомогти занести дві сумки до її місця мешкання, на що вона погодилася та передала йому дві сумки. Після чого, він з вказаними сумками піднявся на п`ятий поверх, будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто спостерігає, оскільки потерпіла в цей час затрималася біля під`їзду, заволодів мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «105», який знаходився в сумці зверху. Після чого спустився вниз та попрощався із потерпілою, яка в цей час піднімалася на свій поверх. Будь-яких інших речей, як то гаманець, він із сумки не брав. Після чого він пішов на ринок, де продав телефон свідкові ОСОБА_6 , який тримає невеличку майстерню з ремонту мобільних телефонів. Про те, що телефон ним викрадений він не повідомляв. Може ствердно сказати, що телефон він продав свідкові ОСОБА_7 ..
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що дійсно 17-18 числа, можливо на початку літа 2018 року, більш точної дати вона не пам`ятає, вона придбала продукти харчування в магазині, і після чого пішла додому. Обвинувачений біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 їй поспівчував, що їй важко нести сумки та запропонував свою допомогу. Після чого доніс їй сумки до під`їзду, де запропонував донести до квартири, вона хоч і не відразу, але погодилася. Після чого, вона на пару хвилин зупинилися поспілкуватися із сусідкою та стала підніматися на свій поверх. Обвинувачений спускався вже назад та, розмовляючи по телефону, попрощався з нею. Коли вона піднялася на свій поверх, то побачила, що з сумки пропав гаманець, де в неї були пенсійне посвідчення, триста гривен, а також телефон. Вона повідомила про це онука, який і в цей час був вдома. Онук відразу вийшов у двір, сподіваючись наздогнати обвинуваченого, але той вже пішов у невідомому напрямку. Після чого онук зателефонував до поліції. Через деякий час телефон їй повернули, а гаманець - ні. Може ствердно сказати, що телефон у неї викрав обвинувачений, оскільки коли вона йшла додому, то телефон дзвонив, однак вона його із сумки не виймала, вирішивши достати його, як дійде до дому. Отже саме з цією метою вона перевірила наявність телефону перед тим, як відчинити двері до квартири, и виявила, що він відсутній разом із гаманцем. Щодо покарання, вона б бажала, щоб обвинуваченого покарали суворо, однак сподівається, що обвинувачений зрозумів неправомірність своїх дій та тому у призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він є фізичною особою-підприємцем та має невеличку майстерню по ремонту мобільних телефонів, до нього приходять люди та продають йому старі телефони. Однак, у нього великий потік клієнтів, а тому він не може достеменно стверджувати, що телефон «Nokia» моделі «105» йому продав саме обвинувачений. Дійсно він його в обличчя знає, однак лише як особу, яка проживає у місті Слов`янську. Щодо протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, то він може ствердити, що дійсно він його підписував, лише тому, що до нього прийшли два представника правоохоронних органів та попередньо вказали на фотографію обвинуваченого та пояснили, саме ця особа продала йому телефон «Nokia» моделі «105», і цей телефон був викрадений. Він повідомив тоді працівникам поліції, що він не пам`ятає в обличчя особу, яка йому продала телефон, оскільки пройшло багато часу, однак обличчя чоловіка на фото йому знайоме. Після чого, йому дали підписати протокол.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він як слідчий проводив пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_7 , та помилково вказав у протоколі, що свідок впізнав особу, яка йому продала телефон, на фото № 4, насправді він впізнав особу на фото № 3. Наполягав на тому, що слідча дія ним була проведена відповідно до вимог чинного КПК України.
Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожен з них підтвердив свої показання, дані ними раніше у судовому засіданні.
Судом також досліджені такі письмові докази:
Згідно із витягом з ЕДРДР за № 0001288, внесено відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч.1 ст. 185 КК України;
Відповідно протоколу огляду місця події від 18 червня 2018 року оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_4 , в приміщенні вказаної квартири ОСОБА_5 надала співробітникам поліції свою сумку, з якої, з її слів, у неї 18 червня 2018 року було скоєно крадіжку її особистого майна. В ході огляду зафіксоване місце вчинення злочину, вміст сумки, та встановлено відсутність телефону;
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 листопада 2018 року, проведеного разом із потерпілою ОСОБА_5 , остання у особі на фотознімку за № 1, де зображений ОСОБА_3 , впізнала чоловіка, який у денний час доби 18 червня 2018 року, запропонував їй підняти належній їй сумки до її квартири, яка знаходиться на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , та скориставшись виниклою ситуацією викрав її мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105»;
Відповідно до протоколу огляду від 01 листопада 2018 року із фото таблицями, оглянуто ділянку місцевості поряд з спорудою Слов`янського ВП, розташованого за адресою: вул. Університетська, б.30 м. Слов`янськ Донецької області, де ОСОБА_9 згідно із наданою ним письмовою заявою, добровільно надав до огляду та подальшого вилучення мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105» у корпусі чорного кольору. Зафіксовано, що вказаний телефон під кришкою має акумуляторну батарею чорного кольору, слот під сім картку, вказаний телефон пошкоджень не має. Присутня при огляді потерпіла ОСОБА_5 впізнала вказаний телефон, та пояснила, що він належить їй. Вказані обставини зафіксовано в протоколі та фототаблиці;
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30 листопада 2018 року та фотознімків, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , останній у присутності двох понятих вказав місце скоєння кримінального правопорушення та обставини при яких він скоїв кримінальне правопорушення;
Відповідно до висновку № 89 від 20 листопада 2018 року, судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість викраденого майна, що належить ОСОБА_5 на момент вчинення злочину, тобто на 18 червня 2018 року, а саме: мобільного телефону марки «Nokia» моделі «105», становить 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 14 копійок;
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого щодо обставин за яких він вчинив крадіжку телефону у потерпілої та подальшого розпорядження викраденою річчю, оскільки такі показання обвинуваченого узгоджуються із показаннями потерпілої, яка в судовому засіданні дала аналогічні показання з приводу вчиненої у неї крадіжки. Крім того показання обвинуваченого узгоджуються із протоколом огляду місця події, протоколом огляду телефону, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, проведеного із потерпілою ОСОБА_5 , висновками експертизи.
Суд приймає до уваги показання потерпілої, оскільки вони оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами.
Надаючи оцінку показанням потерпілої, в тій їх частині де потерпіла в судовому засіданні наполягала на тому, що обвинувачений окрім телефону також викрав у неї гаманець із пенсійним посвідченням та грошовими коштами в сумі 300 грн. 00 коп., суд виходить із того, що відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Згідно із пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_3 інкримінується викрадення телефону, за таких обставин, суд, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, позбавлений можливості самостійно вийти за межі обвинувачення в сторону його збільшення, а сторона обвинувачення правом, наданим їй ст. 338 КПК України щодо зміни обвинувачення не скористалася.
Аналізуючи показання ОСОБА_7 щодо їх достовірності, суд зважає на ту обставину, що пред`явлення для впізнання за фотознімками відбулося через чотири місяці після вчиненого кримінального правопорушення, із показань самого обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , свідок тримає майстерню по ремонту мобільних телефонів, має досить велику клієнтуру, майстерня знаходиться на ринку, тобто в місті великого скупчення людей, викрадений телефон не має особливих зовнішніх ознак. Отже за таких обставин, показання ОСОБА_7 про те, що він знає обвинуваченого лише як місцевого жителя, і не може пригадати, чи продавав він йому викрадений телефон, суд приймає до уваги, оскільки вони логічні та послідовні, та не суперечать показанням самого обвинуваченого в тій їх частині, де він стверджував, що телефон він продав саме свідку ОСОБА_7 ..
У зв`язку з викладеним, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_7 в тій частині, де він стверджував, що при пред`явленні йому особи для впізнання за фотознімками, йому пред`явили спочатку лише фото ОСОБА_3 , вказавши на нього як на особу, яка йому продала телефон марки «Nokia» моделі «105», і лише після цього запропонували підписати протокол. Враховуючи всі встановлені судом обставини справи, у суду немає підстав сумніватися в правдивості його показань.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_8 , суд не погоджується із його показаннями в тій їх частині, що протокол про пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01 листопада 2018 року складено відповідно до вимог 223, 228 КПК України, оскільки такі показання свідка ОСОБА_8 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні наполягав на тому, що він не пам`ятає обвинуваченого, як особу, яка йому продала телефон марки «Nokia» моделі «105», сам протокол не містить даних про те, що свідок серед чотирьох фото вказав на фото із зображенням ОСОБА_3 , яка на особу, яка йому продала викрадений телефон, оскільки як видно із змісту протоколу, свідок впізнає особу, зображену на фото № 4, як особу яка продала йому вкрадений телефон, в той же час, ОСОБА_3 зображений на фото № 3, а на фото № 4 зображений статист.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 листопада 2018 року, проведеного разом із свідком ОСОБА_10 , останній у особі на фотознімку за № 4, де зображений статист, впізнав чоловіка, який у липні 2018 року продав йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105» у корпусі чорного кольору за 30 грн., при цьому обвинувачений ОСОБА_3 зображений на фото № 3.
Відповідно до ст.. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно із ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч.6,7 ст.. 237 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
З огляду на викладене, суд визнає протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 листопада 2018 року, проведеного разом із свідком ОСОБА_10 недопустимим доказом, та не приймає його до уваги, оскільки він отриманий у порушення порядку, передбаченого КПК України.
Щодо показань свідка ОСОБА_7 , то суд зазначає, що судом вони приймаються лише в частини встановлення недопустимості доказу, та не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки не містять в собі даних, які б стверджували винність обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.
Суд приймає до уваги інші протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно до норм чинного КПК України.
У суду немає підстав сумніватися у висновку експертизи, оскільки вона не суперечать зібраним по справі доказами та складена відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження речових доказів, показань свідка ОСОБА_11 та речового доказу стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Сукупний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, прийнятих судом як допустимі, а саме показань обвинуваченого, потерпілої, протоколу огляду місця події, пред`явлення для впізнання за фотознімками, проведеного із потерпілою, огляду телефону, дозволяють дійти висновку про те, що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_3 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії кваліфіковані вірно, а тому вважає, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжку).
При цьому зважаючи на наявність вироку суду від 26 вересня 2018 року, за яким ОСОБА_3 засуджено за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд звертає увагу на те, що епізод, який є предметом розгляду даного кримінального провадження мав місто до вироку суду від 26 вересня 2018 року та часу вчинення злочину, зазначеного у вказаному вироку, отже кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України є правильною.
Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 :
Відповідно до характеристики за підписом керівника мікрорайону «Лісний м. Слов`янськ», ОСОБА_3 зарекомендував себе з посередньої сторони, скарг з родичів та сусідів на нього не поступало.
Згідно із довідкою КЗОЗ Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» № 2168 від 08 листопада 2018 року, ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Згідно із довідкою КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська № 2/198 18 від 08 листопада 2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 у лікаря-нарколога на обліку не перебуває.
Згідно із довідкою від 11 грудня 2018 року, та даними вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року, ОСОБА_3 має судимість за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 160 годин громадських робіт.
Матеріальну шкоду відшкодовано повністю.
Відповідно до досудової доповіді, Слов`янським МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства.
Проблемними питаннями особистості обвинуваченої та його життєдіяльності є:
раніше притягувався до кримінальної відповідальності;
відсутність роботи та постійних стабільних джерел доходів;
не робить висновків із попереднього негативного досвіду;
Згідно із висновком, Слов`янський МРВ з філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_3 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину стосовно особи похилого віку.
Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:
викрадене майно повернуто володільцю з незалежних від волі обвинуваченого обставин, однак потерпілою стороною не заявлено вимог щодо суворого покарання обвинуваченого, стороною обвинувачення також не заявлено вимог щодо суворого покарання підсудного;
злочин, вчинений ним, віднесений законодавцем до категорії середньої тяжкості,
обвинувачений у вчиненому розкаявся, під час проведення досудового слідства та в суді сприяв розкриттю злочину, оскільки провину визнав повністю, приймав участь у слідчих діях щодо з`ясування обставин вчинення злочину, та повідомив їх суду, в судовому засіданні виявив щире розкаяння, розуміння того, що минулий спосіб життя не йшов йому на користь, порівняно з останніми роками;
обвинувачений раніше судимий за корисливий злочин, покарання відбув у повному обсязі, однак епізод, який є предметом розгляду даного кримінального провадження мав місто до вироку суду від 26 вересня 2018 року та часу вчинення злочину, зазначеного у вказаному вироку;
у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, однак працює за тимчасовими угодами, на теперішній час роботи немає, розлучений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має;
органом пробації зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_3 без призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання, враховуючи викладені вище обставини щодо особи обвинуваченого, його способу життя, суд виходив з того, що більш м`яке покарання у виді штрафу, з урахуванням того, що обвинувачений не працює та не має постійного доходу, схильний до вчинення корисливих злочинів, не буде відповідати меті покарання щодо виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Водночас в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений є працездатним, не інвалід, не військовослужбовець строкової служби, отже враховуючи наведені вище обставини, суд, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді громадських робіт в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, що передбачає відповідальність за скоєне.
Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до норм ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 80(вісімдесяти) годин громадських робіт.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та не обиралися.
Речові докази по справі:
Мобільний телефон мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105» у корпусі чорного кольору, після вступу вироку в законну силу - залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю;
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1