Постанова
Іменем України

27 листопада 2018 року
м. Київ

справа № 689/2663/15-к
провадження № 51-711км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з неповною середньою спеціальною освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Свистунівка Сватівського району Луганської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого: вироком Ярмолинецького районного суду від 15.09.2015 року за ч. 1 ст. 122 КК до 3 років обмеження волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК,

Щодо ОСОБА_8 судові рішення не оскаржуються та касаційних скарг не внесено.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, за ч. 1 ст. 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь районного бюджету витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 4075 грн 56 коп. Крім того, з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно стягнуто витрати на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування витрат на лікування 8615 грн 07 коп., та 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 суду вирок першої інстанції залишено без зміни.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК у строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2015 року по 27 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановив суд, 28 вересня 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , під час вечері разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами, за адресою: АДРЕСА_3 , почали з`ясовувати відносини з ОСОБА_9 , внаслідок чого розпочалась бійка, зокрема, ОСОБА_8 завдав кулаком один удар у голову потерпілому ОСОБА_9 , а коли останній впав, зачепившись за ОСОБА_6 , той завдав потерпілому ще два удари кулаком в голову. Після чого, ОСОБА_8 підбіг до лежачого ОСОБА_9 та завдав йому ударів ногами у тулуб. Під час бійки, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виштовхали потерпілого на подвір`я, де продовжили побиття.
На подвір`ї ОСОБА_8 взяв лопату та завдав нею один удар по голові ОСОБА_9 . Удар прийшовся як держаком лопати, так і металевою частиною, спричинивши розсічення лобної ділянки потерпілого.
Припинивши на деякий час побиття, ОСОБА_6 приніс потерпілому води, вивів за межі подвір`я та посадив біля воріт. ОСОБА_8 , вийшовши з подвір`я з лопатою, силоміць, разом з ОСОБА_6 повели потерпілого у лісосмугу. Пройшовши 400-500 метрів вглиб лісу, потерпілому наказали рити собі могилу. Взявши лопату, ОСОБА_9 намагався захиститись від протиправних дій та завдав один удар по особі, що знаходилась ближче до нього, втім ОСОБА_6 , який стояв поруч, встиг відскочити. Після цих дій, засуджені збили потерпілого з ніг та завдали йому численних ударів ногами і руками по тулубу та у голову. Від побиття потерпілий на деякий час втрачав свідомість, а поки він був без свідомості, засуджені намагались викопати яму, втім лопата зламалась. Тоді ОСОБА_8 , пішов до будинку ОСОБА_10 за новою лопатою, а ОСОБА_6 залишився біля потерпілого.
Помітивши істотне погіршення самопочуття потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , взявши ОСОБА_9 попід руки повели його до будинку, де на той час тимчасово проживав ОСОБА_6 , там потерпілому стало ще гірше, засуджені намагались відпоїти його горілкою.
Близько 03-30 год., 29 вересня 2019 року, вітчим ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , якого ОСОБА_6 попросив відвезти потерпілого до лікарні, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 посадили ОСОБА_9 до автомобіля та поїхали у напрямку м. Городок. По дорозі ОСОБА_9 прийшов до тями та став висловлювати незадоволення тим, куди його везуть, на що ОСОБА_8 завдав йому удар кулаком в груди. Побачивши конфліктність ситуації водій зупинив автомобіль та наказав всім вийти, після чого поїхав. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_6 забрати у потерпілого одяг та взуття, що вони й зробили, при цьому ОСОБА_6 завдав ще декілька ударів у спину, лежачому на дорозі, потерпілому. Після чого, засуджені залишили потерпілого у нічний час, неподалік лісосмуги, в холодну осінню пору, у безпорадному стані, у безлюдному місці та повернулись до будинку, де тимчасово проживав ОСОБА_6 , зібрали речі та спільно зі своїми співмешканками залишили село, вирушивши в іншу область, де й були затримані.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, оскільки є явно несправедливим, через його суворість, просить змінити судові рішення щодо його підзахисного, виправдавши ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 135 КК та перекваліфікувавши його дії з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 2 ст. 125 КК. Крім того, звертає увагу на безпідставне стягнення із засудженого ОСОБА_6 витрат на лікування потерпілого та просить в цій частині та частині вирішення цивільного позову судові рішення змінити - зменшивши суми, що визначені судом для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав касаційну скаргу свого захисника, думку прокурора, який просив залишити судові рішення без зміни, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_7 убачається, що він, надаючи оцінку доказам, по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді, як їх перевірка в силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.
Разом із тим, як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаних у вироку злочинів зроблено з дотриманням ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 КПК.

Так, висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 суд дійшов на підставі аналізу показань потерпілого ОСОБА_9 , про обставини вчинення злочинів щодо нього, показаннями самого ОСОБА_6 , який частково визнав вину, детально розповів про обставини вчинених злочинів, вказував, що дійсно завдав декілька ударів потерпілому кулаком, але лише у голову, а не в живіт; визнав, що зняв речі з потерпілого, коли залишав його на дорозі, але пояснив це тим, що це його одяг, а потерпілий вводив його та ОСОБА_8 в оману щодо свого стану здоров`я і насправді йому не було так погано. Крім того, суд взяв до уваги свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , даними, що містяться у висновку експерта №291 від 02.11.2015 року, протоколі слідчого експерименту від 06.10.2015 року, висновку експерта №288 від 07.10.2015 року, протоколі огляду місця події від 01.10.2015 року, висновку експерта №696 від 15.12.2015 року та іншими доказами.

Доводи захисника про те, що у діях його підзахисного ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК, з огляду на відсутність небезпеки для життя ОСОБА_9 , під час залишення його на автодорозі «Ярмолинець-Сатанів», то колегія суддів визнає їх неспроможними. Так, як вбачається зі змісту судових рішень, допитана в судовому засіданні експерт ствердила, що ОСОБА_9 потрапив у Ярмолинецьку ЦРЛ у вкрай важкому стані, ознаки заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження спрага, біль у животі проявились вже після нанесення йому тілесних ушкоджень на подвір`ї домогосподарства у смт. Ярмолинці. Систематична втрата ОСОБА_9 свідомості, необхідність сторонньої допомоги при пересуванні була очевидна для обвинувачених вже під час нанесення ними тілесних ушкоджень у лісосмузі, що також підтверджується намаганнями потай від сторонніх доставити його у лікарню. Потерпілий ОСОБА_9 показав, що чув, як ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 про те, що стан ОСОБА_9 є безнадійним і що той не доживе до ранку. Довідкою (т. 3 а.с. 142) підтверджується, що температура повітря у нічну пору доби 29.09.2015 р. становила 8-9 С, відмічалось випадіння роси. Незважаючи на це, ОСОБА_9 був залишений у футболці, трусах і шкарпетках у віддаленому місці.
Таким чином, дослідивши вказані докази, суд визнав їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК. За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дії ОСОБА_6 кваліфіковані правильно.
Перевіривши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку апеляційним доводам скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та, навівши належні й достатні мотиви спростування, правильно визнав їх необґрунтованими.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК, є пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим через суворість чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Правильним, і таким, що не суперечить кримінальному процесуальному та цивільному законодавству, вважає колегія суддів рішення суду про задоволення заявлених у ході досудового слідства цивільних позовів потерпілого та прокурора. Сума позовів визначена судом відповідно до заявлених розмірів шкоди, завданої в результаті злочинів, винність у вчиненні яких доведено.
При цьому суд правильно врахував, що ОСОБА_9 зазнав сильних душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Таке рішення суду першої інстанції відповідає положенням ст. ст. 1166, 1167 ЦПК, а суд приймаючи рішення про задоволення цивільного позову та відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого врахував всі обставин справи та зробив правильний висновок про можливість задоволення позову. Таким чином доводи захисника про незаконність судових рішень у частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.
Витрати на лікування підтвердженні довідкою-розрахунком лікарні. На підставі ст. 1190 ЦК ця сума підлягає солідарному стягненню, оскільки шкода заподіяна спільними діями двох засуджених.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обґрунтований вирок по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII),
ухвалив
Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 залишити без задоволення, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3