ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8730/18
провадження № 1-кс/753/2555/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні його клопотання про накладення арешту за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001851 від 23.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання з якого вбачається, що у провадженні слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001851, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 3 ст. 190 КК України.

У вищезазначеному клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно ТОВ «Максус лізинг» (), а саме: грошові кошти у безготівковому вигляді, які знаходяться на розрахункових рахунках, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в «Банк кредит Дніпро» (МФО 305749).

Вислухавши слідчого, які клопотання підтримали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0001851, за фактом шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.
Так, 14.11.2016 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа, яка представилась працівником ТОВ "Єврокар Україна" () шахрайським шляхом, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , під приводом продажу товару, заволоділа грошовими коштами в розмірі 17 272,50 грн., які належать останньому, завдавши майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 17.02.2017 до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_5 , з приводу того, що 12.07.2016 невстановлена особа, яка представилась працівником ТОВ "Єврокар Україна" () шахрайським шляхом, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під приводом продажу, а саме: транспортного засобу трактора «Білорусь МТЗ 821», заволоділа грошовими коштами в розмірі 12 600 грн., які належать останньому, завдавши майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 20.05.2017 до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 , з приводу того, що 17.05.2017 приблизно о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус №57, офіс №57/1, 6 поверх, невстановлена особа, яка представилась працівником ТОВ "Єврокар Україна" () шахрайським шляхом, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під приводом продажу товару, заволоділа грошовими коштами в розмірі 17 755,00 грн., які належать останньому, завдавши майнової шкоди на вищевказану суму.

На сьогоднішній день є обґрунтовані підстави вважати, що до вчинення вказаних шахрайських дій причетна група осіб, об`єднаних в стійке злочинне угрупування з чіткою ієрархією та розподілом ролей, а також те, що група невстановлених осіб, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вживають заходи конспірації. З цією метою організатори угруповання разом з адміністрацією ТОВ «Єврокар Україна» постійно змінюють офіційну дислокацію офісів, систематично змінюють директорів підприємств шляхом оформлення осіб, які не здогадуються про діяльність підприємства. Окрім того, вказаними особами для подальших шахрайських дій, з метою введення в оману осіб, зареєстровані товариства на підставних осіб, а саме ТОВ «Сігма Автолізинг»(, юридична адреса: м. Київ, вул. Ремонтна, 6, офіс 407), ТОВ «Максус лізинг»(, юридична адреса: м. Київ, вул. Бориспільська, 11-А, офіс 404-3).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) стало відомо, що засновником ТОВ «Єврокар Україна» () є гр-н Республіки Зімбабве Зономедза Мунярадзі Нігел.

Також, на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва слідчим Дарницького СВ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 було проведено тимчасовий доступ до речей та документів щодо вчинення реєстраційних дій відносно ТОВ «Єврокар Україна» () у державного реєстратора Дарницького району м. Києва, де було встановлено, що дійсно гр-н ОСОБА_8 17.08.1992 є засновником ТОВ «Єврокар Україна».

Однак, ОСОБА_8 дав письмові покази, що в 2016 році до нього звернувся знайомий за ім`я ОСОБА_9 (в подальшому встановлені повні дані ОСОБА_10 ) та сказав, що малознайомий чоловік, за національністю азербайджанець (ім`я якого я не пам`ятає), шукає іноземців. Незнайомий йому чоловік, кавказької зовнішності запропонував за 1000 гривень підписати у нотаріуса документи. В подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 підписали у нотаріуса документи та отримали гроші, проте ОСОБА_8 не знав, що став засновником ТОВ «Єврокар Україна» (), ТОВ «Торговий дім «Нордіс» (), ТОВ «Нива-95» (). Також ОСОБА_8 пояснив, що не мав наміри засновувати підприємства, не готував та не підписував жодних документів щодо реєстрації даних підприємств (реєстраційні документи (заяви) та інше) ТОВ «Єврокар Україна» код 40481805, ТОВ «Торговий дім «Нордіс» код 40067673, ТОВ «Нива-95» код 23502603 та де знаходяться установчі, реєстраційні, фінансово-господарські документи зазначених підприємств йому не відомо. Також останньому не відомо хто є основними покупцями(постачальниками), які є обсяги фінансово-господарської діяльності та договори від імені зазначених підприємств він не укладав. Чи знаходяться підприємства на даний час в стадії ліквідації чи банкрутства ОСОБА_8 не відомо. В своїх показах останній пояснив, що діяльність підприємств ТОВ «Єврокар Україна», ТОВ «Торговий дім «Нордіс», ТОВ «Нива-95» могла здійснюватись іншими особами протиправно від його імені та бути направленою на завдання державі збитків, а державна реєстрація та вся подальша діяльність зазначених підприємств з моменту державної реєстрації могла відбуватись всупереч вимогам установчих документів та цивільного і господарського законодавства. Всі підписи у реєстраційній та бухгалтерській документації, договорах зазначених підприємств ОСОБА_8 не належать та є підробленими.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи 27.03.2018 використовуючи реквізити ТОВ "Максус лізинг", що зареєстроване по вул. Бориспільська, 11-а у м. Києві, шляхом обману під виглядом укладання договору лізингу, заволоділи коштами ОСОБА_11 , чим спричинили останньому матеріального збитку на суму 89 240 грн.

В теперішній час в ході розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на поточні рахунки, що належать ТОВ «Максус лізинг» (): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті в ПАТ «Банк кредит Дніпро», у зв`язку з тим, що на вищевказаних рахунках знаходяться грошові кошти, до яких отримали доступ невстановлені особи.

В ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те, що доступ до рахунків що належать ТОВ «Максус лізинг» (): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті в ПАТ «Банк кредит Дніпро», отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий наполягає на тому, що підставою для арешту майна є наявні достатні підстави вважати, що вказане майно, є доказами злочину, що потребує їх збереження для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до п. 8 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» арешт майна, яке не було тимчасово вилученим, - розглядається не пізніше двох днів із дня надходження відповідного клопотання до суду (ч. 1 ст. 172 КПК). Водночас ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна має бути постановлено (тобто розглянуто) не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду відповідного клопотання (ч. 6 ст. 173 КПК).

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
При цьому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, а саме, перешкодити запобігання можливості його приховування, пошкодження псування, зникнення втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.
Крім того, слідчим було доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, при цьому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, оскільки слідчим була доведена необхідність арешту майна, що належить ТОВ «Максус лізинг» (), а саме рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкритих в ПАТ «Банк кредит Дніпро», суд дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 159-166, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті в ПАТ «Банк кредит Дніпро»(МФО 305749), належні ТОВ «Максус лізинг» ().

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Сторони, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя :