ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/901/18 Справа № 203/2189/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001213 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
21.05.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта 858 грн. 00 коп.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2018 року виправлено описку у вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2018 року, вірно вказавши, в описовій частині: ОСОБА_7 має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднавши відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року. У резолютивній частині вірно вказано: ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
На початку травня 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись на набережній біля ж/м Сонячний в м. Дніпрі, побачив на землі предмети за зовнішніми ознаками схожі на гранату Ф-1 та запал УЗРГМ-2, та реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, підняв предмети за зовнішніми ознаками схожі на гранату Ф-1 та запал УЗРГМ-2 з землі, тим самим незаконно придбав вказані предмети та почав їх незаконно носити із собою вулицями Дніпра, та незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Після чого, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, утримуючи вказані предмети при собі, ОСОБА_7 , 18.05.2018 близько о 15:00 годині, прийшов у двір будинку АДРЕСА_2 , де, під час вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 175-1 КУпАП, на запитання працівників поліції, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі гранату, яка знаходиться в правій кишені брюк одягнених на ньому та, в присутності понятих, видав працівникам поліції предмети, за зовнішніми ознаками схожі на гранату Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи №33/5.2/208 від 18.06.2018, є спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запалом типу УЗРГМ-2, вибуховим пристроєм промислового виготовлення, які ОСОБА_7 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року, остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. В іншій частині вироку залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, мав керуватися ч. 4 ст. 70 КК України, але зазначених вимог закону не дотримався, формально вказавши в резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 статтю за сукупністю злочинів, не зазначивши частину ст. 70 КК України та принцип, який він застосовує при призначенні остаточного покарання за скупністю злочинів, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України, у тому числі і розмір і вид покарання, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що суд першої інстанції формально вказавши в резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 статтю за сукупністю злочинів, не зазначив частину статті 70 КК України та принцип, який він застосовує при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, а тому вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними та необґрунтованими.
Згідно резолютивної частини вироку суду, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 24.09.2018 року, судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за скупністю злочинів, з урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 24.09.2018 року, судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_7 має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднавши відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що визначене покарання ОСОБА_7 в оспорюваній прокурором частині сформульовано судом чітко однозначно і послідовно у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, де вказано, що за правилами передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Сам факт не зазначення у резолютивній частині вироку принципу, який використовувався судом першої інстанції, на переконання колегії суддів ні яким чином не спотворює положення ч.4 ст. 70 КК України, а тим паче не дає підстави вважати, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 4 ст. 70 КК України, як на це вказує в апеляції прокурор, оскільки суд чітко послався на положення ч. 4 ст. 70 КК України, що само по собі вже передбачає призначення покарання за сукупністю злочинів.
Тому, підстав для скасування вироку в частині призначення ОСОБА_7 покарання за апеляційною скаргою прокурора колегія суддів не вбачає.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом призначене покарання є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, формулювання призначеного покарання є чітким, однозначним і зрозумілим, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4