Справа № 500/6004/16-к
Провадження № 1-кп/500/95/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000090, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України, Головою Верховної Ради України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено мобілізацію в зв`язку з чим в державі розпочався особливий період.

У військовій частині проходив військову службу за контрактом старший солдат ОСОБА_4 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №56-РС від 29 вересня 2015 року «По особовому складу» призначений на посаду водія-електрика апаратної засекреченого телеграфного зв`язку пункту зв`язку.

У разі настання особливого періоду відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дія контракту військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

Проходячи військову службу на вищевказаній посаді відповідно до вимог ст.ст. 1 1, 16, 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися наступного:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання;

підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою;

наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів Зв`язку

військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ;

військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін;

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк;

у разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.

27 вересня 2016 року тимчасово виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_7 на підставі вимог директиви Генерального штабу Збройних сил України від 05 вересня 2016 року № Д-02 «Про заходи щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом до кінця 2016 року та основні напрями комплектування у 2017 році», розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 19 вересня 2016 року № 321/6917 та розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу від 24 вересня 2016 року № 321/7670 виданий наказ № 236 від 27 вересня 2016 року «Про вибуття особового складу військової частини НОМЕР_2 для підготовки до виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції», відповідно до якого старший солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний 27 вересня 2016 вибути у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 для підготовки до несення служби у військовій частині НОМЕР_4 .

27 вересня 2016 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, тимчасово виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_7 , під час шикування наявного особового складу у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_2 , в тому числі і до старшого солдата ОСОБА_4 , доведено наказ тво. командира військової частини НОМЕР_2 №236 від 27 вересня 2016 року «Про вибуття особового складу військової частини НОМЕР_2 для підготовки до виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції».

Однак, 27 вересня 2016 року приблизно о 14 годині 45 хвилин старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_2 , усупереч вимогам ст.ст. II, 16, 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , військове містечко № НОМЕР_5 , відкрито відмовся виконати наказ тво командира військової частини НОМЕР_2 №236 від 27 вересня 2016 року та у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 не вибув, мотивуючи це закінченням строку дії контракту, чим вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 402 ч. 3 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав і пояснив, що дійсно, як військовослужбовцю було відомо про Указ Виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено мобілізацію в зв`язку з чим в державі розпочався особливий період. Він у військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу за контрактом відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 56-РС від 29 вересня 2015 року «По особовому складу», та призначений на посаду водія - електрика апаратної засекреченого телеграфного зв`язку пункту зв`язку. Він був обізнаний про положення, які містяться у Статутах Збройних Сил України, та наслідки невиконання положень Статутов у разі настання особливого періоду відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дія контракту військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації. Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, 27 вересня 2016 року тимчасово виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_7 на підставі вимог директиви Генерального штабу Збройних сил України від 05 вересня 2016 року № Д-02 «Про заходи щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом до кінця 2016 року та основні напрями комплектування у 2017 році», розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 19 вересня 2016 року № 321/6917 та розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу від 24 вересня 2016 року № 321/7670 виданий наказ № 236 від 27 вересня 2016 року «Про вибуття особового складу військової частини НОМЕР_2 для підготовки до виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції», відповідно до якого він був зобов`язаний 27 вересня 2016 вибути у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 для підготовки до несення служби у військовій частині НОМЕР_4 . 27 вересня 2016 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, тимчасово виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_7 , під час шикування наявного особового складу у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_2 був доведено наказ тво. командира військової частини НОМЕР_2 № 236 від 27 вересня 2016 року «Про вибуття особового складу військової частини НОМЕР_2 для підготовки до виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції». Однак, 27 вересня 2016 року він, перебуваючи у приміщенні казарми військової частини НОМЕР_2 відкрито відмовся виконати наказ тво. командира військової частини НОМЕР_2 № 236 від 27 вересня 2016 року та у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 не вибув, мотивуючи це закінченням строку дії контракту, та сімейними обставинами, за що на підставі матеріалів службового розслідування був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Таким чином він вважає, що вже притягнутий до відповідальності, що виключає його провину в кримінальному порядку, а тому просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим його винність підтверджується наступним дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_2 № 236 від 27 вересня 2016 року «Про вибуття особового складу в/ч НОМЕР_2 для підготовки до виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції».

Директивою Генерального штабу Збройних сил України від 05 вересня 2016 року № Д-02 «Про заходи щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом до кінця 2016 року та основні напрями комплектування у 2017 році».

Розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 19 вересня 2016 року № 321/6917 та розрядженням першого заступника начальника Генерального штабу від 24 вересня 2016 року № 321/7670.

Повідомленням ТВО командира в/ч НОМЕР_2 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Матеріалами та актом службового розслідування що до відмови ОСОБА_4 наказу командира № 236 від 27 вересня 2016 року.

Поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які, кожен окремо, пояснили, що до ОСОБА_4 буд доведений наказ командира в/ч НОМЕР_2 № 236 від 27 вересня 2016 року, але він відмовився його виконувати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2017 року, з якого вбачається, що в задовільнені позивних вимого ОСОБА_4 до командира в/ч НОМЕР_6 про визнання протиправним наказу № 236 від 27 вересня 2016 року відмолено.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Суд не може погодитися з доводами обвинуваченого ОСОБА_4 та захисту, що в діях ОСОБА_4 відсутен склад кримінального правопорушення, та він підлягає виправданню, оскільки був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування з таких підстав.

23 березня 2018 року обвинувачений звертався до суду з таким клопотанням, в задовільнені якого 02 травня 2018 року відмовлено. Суд не бачить підстав для відходу від раніш прийнятої рішення, а тому суд розцінює заяву ОСОБА_4 як спосіб захисту з метою пом`якшити покарання, чи взагалі уникнути покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, тому до нього не можуть бути застосовані положення ч. 4 ст. 401 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст.ст. 65 - 67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшувальні покарання.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено не було.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено не було.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбуття покарання з випробувальним терміном.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 402 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний термін один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично являтися до Ізмаїльського міськрайонного відділу пробації Південного міжрегіонального управляння з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя