ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1758/18
Провадження № 1-кп/486/48/2019

19 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську матеріали кримінального провадження№ 0001002 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хаїші Грузії, громадянина Грузії, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18 липня 1995 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 11.05.1996 року з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання;
- 13 травня 1997 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 1 ст. 140 КК України до 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 22 липня 1997 року з Одеської ВК № 14 по відбуттю строку покарання;
- 14 червня 1999 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. Додаткові міри лікування від наркоманії. Звільнений 19.03.2001 року з Одеської ВК № 14 по відбуттю строку покарання;
- 05 грудня 2002 року вироком Центрального районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 08 вересня 2003 року з Одеської ВК № 14 на підставі ЗУ Про амністію від 11.07.2003 року;
- 17 червня 2004 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 3 роки;
- 30 червня 2006 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років 1 дня позбавлення волі. Звільнений 12.11.2007 року з Одеської ВК № 14 по відбуттю строку покарання;
- 05 серпня 2008 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення полі. Звільнений 27 березня 2010 року з Харківської ВК № 43 по відбуттю строку покарання;
- 03 грудня 2010 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 06 вересня 2013 року з Казанківської ВК № 93 по відбуттю строку покарання;
- 25 жовтня 2017 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 24 листопада 2017 року з Одеського СІЗО № 21 по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ
14 листопада 2018 року приблизно 17 години 04 хвилини ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину П`ятачок, що по проспекту Незалежності, 33 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, підійшовши до ящику з шапками, біля якого перебував ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії не будуть помічені, таємно дістав з правої зовнішньої кишені куртки потерпілого мобільний телефон iPhone 6S з протиударною накладкою Gaseology, загальною вартістю 7689,66 грн., з якими втік з місця вчинення кримінального правопорушення. 14 листопада 2018 року викрадений мобільний телефон добровільно видав працівникам поліції. Своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив, що у вказаний в обвинувальному акті час та при зазначених обставинах вкрав у потерпілого його мобільний телефон, який згодом повернув працівникам поліції. У вчиненому щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 14 листопада 2018 року в приміщенні магазину П`ятачок, з кишені одягненої на нього куртки було викрадено належний йому мобільний телефон, в зв`язку з чим він звернувся до поліції.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення та не оспорював фактичні обставини справи, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який хоча раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за що відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має заробіток, хоча і неофіційний підробляє по найму у приватних осіб у сфері будівництва. Після вчинення кримінального правопорушення добровільно видав викрадене майно працівникам поліції. Враховуючи думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, та відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, приймаючи до відома досудову доповідь старшого інспектора Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області, з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання передбачене санкцією статті 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення за ним контролю, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення експертизи.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369- 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В
Чкадуа ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.
В силу п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хаїші Грузії, громадянина Грузії, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи в сумі 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні 00 копійок.
Речові докази:
- мобільний телефон марки iPhone 6S з протиударною накладкою Gaseology - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 ;
- диск CD-R з відеозаписами від 14.11.2018 року та диск DVD-R з відеозаписом від 27.11.2018 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1