Справа № 351/2762/18
Провадження № 1-кп/351/47/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4

законного представника обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000270 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, одруженої, не працюючої, на утриманні двоє малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимої,

обвинуваченої за ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 в ніч на 28.10.2018р., з метою вчинення крадіжки чужого майна пішла до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , де застосувавши силу, відчинила зовнішню сторону деревяного вікна, а потім використавши пляшку від горілки, розбила скло внутрішньої сторони вікна.

Після чого, переслідуючи корисливу мету таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 проникла в середину приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 2000 грн. та товари на суму 2672 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4 672 грн.

В подальшому викраденим ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала суду, що дійсно за наведених в обвинуваченні обставин вчинила даний злочин, у вчиненому кається, збитки потерпілому відшкодувала.

Законний представник обвинуваченої ОСОБА_4 вказав, що обвинувачена являється його дружиною. Просив суворо її не карати, зазначив, що на даний час його сімя перебуває у важкому матеріальному становищі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, просив суд суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а її діяння слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.3 КК України, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за майновий злочин (крадіжку), на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання громадський порядок не порушувала.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченої встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, ризик її небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення її можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та вона не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, думка потерпілого про обрання покарання обвинуваченій, з врахуванням особи обвинуваченої, дають підстави призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винної та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченої ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів, у зв`язку із проведенням експертиз:
№1.3-609/18 від 06.12.2018р. в сумі 2288,00 грн.,

№1.3-578/18 від 23.11.2018р. в сумі 3718,00 грн.

Речові докази: 16 (шістнадцять) слідів пальців рук, які поміщено в спецпакет №3959918 та які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1