У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Поті, Грузія, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0002233.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.30 год. 15.01.2019 р., з визначенням застави у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 281 920 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що клопотання слідчого та додані до нього документи не містять доказів обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що намагався заволодіти майном, яке знаходилось у домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , а саме грошима в сумі 330 000 грн., 10 000 доларів США, 4 000 евро та ювелірними виробами, але слідством не надано жодних даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 був обізнаний про наявність вказаного майна у домоволодінні, того, що саме він намагався заволодіти майном не має.
Твердження слідчого про затримання ОСОБА_5 за результатом безперервного переслідування спростовується тим, що замах на крадіжку майна вчинено близько 19.00 год. 16.11.2018 р., в той час, як затримання, відповідно протоколу, відбулось о 10.20 год. 17.11.2018 р., тобто переслідування тривало не менше 15 годин чого бути не могло.
За наведеного, станом на час розгляду клопотання доказів на підтвердження змісту підозри ОСОБА_5 , слідчим не надано.
Крім того, слідчий суддя надав оцінку показанням потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , що суперечить вимогам ст. ст. 23, 95 КПК України, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому.
Апелянт вказує на невідповідність прийнятого слідчим суддею рішення вимогам КПК України, оскільки слідчим суддею визначено, що у разі внесення ОСОБА_5 застави не відлучатися з місця проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 , в той час коли, відповідно вимог кримінального процесуального Кодексу на підозрюваного, у разі внесення застави, можливо покласти обов`язок не відлучатися із населеного пункту. Тобто слідчим суддею фактично обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, що є протиправним.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 16.11.2018 р., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, із ОСОБА_11 , за попередньою змовою, з метою скоєння крадіжки майна подружжя ОСОБА_12 , прибули до с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області.
Приблизно о 17.00 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, приїхали до домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_11 залишився у автомобілі спостерігати за обстановкою, щоб їх ніхто не помітив, а ОСОБА_5 , взявши із собою заздалегідь підготовлений предмет у вигляді металевого лома та рюкзак, з метою приховування обличчя, одягнув маску типу «балаклава» та рукавиці, пройшов до подвір`я вказаного домоволодіння, де взяв дерев`яну драбину, за допомогою якої, через стріху господарського приміщення, проник на територію домоволодіння подружжя ОСОБА_12 , за адресою АДРЕСА_2 , та, з метою проникнення до приміщення житлового будинку, ОСОБА_5 підійшов до вікна кімнати зали будинку, почав здійснювати огляд конструкції вікна. В цей момент останнього побачив охоронець ОСОБА_10 , який намагався зупинити проникнення до житлового будинку. ОСОБА_5 , втікаючи від охоронця ОСОБА_10 , повернувся до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_11 , та разом, на автомобілі, залишили місце скоєння злочину, однак внаслідок безперервного переслідування були затриманні.
Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 намагалися заволодіти майном подружжя ОСОБА_12 , а саме грошима в сумі 330 000 грн., 10 000 доларів США, 4 000 евро та ювелірними виробами.

17.11.2018 р. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може негативно впливати на потерпілих, свідків, шляхом залякування та погроз, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також своїми протиправними діями перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, що підтверджується даними протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_9 , огляду місця події від 17.11.2018 р., допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 від 19.11.2018 р., слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, тих обставин, що підозрюваний не працює, не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, за який судимість не погашена, дійшов висновку про існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів: прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.11.2018 р. від ОСОБА_9 , допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 від 17.11.2018 р., огляду місця події від 17.11.2018 р., допиту свідка ОСОБА_10 від 19.11.2018 р. та інші матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а отже доводи апелянта в цій частині не знаходять свого підтвердження.
Посилання захисника на невірну кваліфікацію ймовірно вчиненого ОСОБА_5 замаху на злочин, на даному етапі кримінального провадження не розглядається, а є предметом розгляду справи по суті.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, під час затримання намагався втекти з місця вчиненого злочину, раніше судимий за вчинення умисного корисливого особливо тяжкого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Наведені обставини у своїй сукупності вказують про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність встановленого слідчим суддею ризику, не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою, порушень положень Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та КПК України, при розгляді слідчим суддею клопотання, судом апеляційної інстанції не встановлено. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом, перевірці не підлягають, а відтак, підстав для скасування обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу, про що просить захисник, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно норм кримінального процесуального закону, резолютивна частина рішення повинна викладатись у чіткій відповідності з вимогами закону, який застосовується.
За змістом вимог ч. 3 ст. 183 та п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, в ухвалі слідчого судді зазначаються обов`язки, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Як вбачається з резолютивної частини ухвали, слідчий суддя, визначивши підозрюваному ОСОБА_5 заставу у відповідному розмірі, помилково зобов`язав підозрюваного, у разі внесення застави, не відлучатися з місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 194 КПК України.

З метою недопущення порушення прав та законних інтересів підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, які повинні покладатись на останнього, у разі внесення застави, підлягають зміні.

Отже, виходячи з вимог, передбачених ч. 2 ст. 404, п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити, застосувавши відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів з часу затримання, з визначенням йому розміру застави, у разі внесення якої, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 скасувати.
Постановити нову ухвалу. Клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.30 год. 15 січня 2018 року включно.
Визначити заставу у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 281 920 (двісті вісімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн., за умови внесення якої, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з під варти.
У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора або суду;
- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі м. Миколаєва Миколаївської області;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ __________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3