Справа № 404/7079/18
Номер провадження 1-кс/404/3725/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 розглянувши в залі суду клопотання слідчого Кропивницького ГУНП в Кіровоградській області про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 8540 з попередньою кваліфікацією за ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 14 листопада 2018 року звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту та заборону користування транспортним засобом на «Хонду-Акорд» з реєстраційними номерними знаками Чеської республіки НОМЕР_1 , власником якого заявлений ОСОБА_8 , а володільцем транспортного засобу зазначений підозрюваний ОСОБА_7 .

Завданням арешту вказує забезпечення виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

Метою арешту є зазначає потребу збереження майна, до якого в майбутньому може бути застосований додатковий вид покарання,- конфіскація.

Прокурор і слідчі підтримали клопотання про арешт майна.

ОСОБА_7 та його захисник заперечили, так-як підозрюваний не є власником вилученого майна. Наполягають, що зареєстрований (титульний) власник є юридична особа іншої держави (Чехії), таким чином безпідставні та недоведені вимоги представників сторони обвинувачення та відсутні легітимні завдання у цьому кримінальному провадженні для арешту майна.

11 листопада 2018 року, по кримінальному провадженню 8540, ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що належить йому на праві власності.

13 листопада 2018 року, при проведенні обшуку транспортного засобу «Хонда-Акорд» з реєстраційними номерними знаками Чеської республіки НОМЕР_1 , мало місце фактичне тимчасове вилучення вказаного автомобіля без наявної ухвали слідчого судді про надання дозволу на вилучення цього майна. (а.к. 13)

Дотримуючись загальних засад кримінального провадження (ст.ст. 22 та 26 КПК України), клопотання слідчого про арешт майна вирішено в межах заявлених вимог, доводів та долучених до клопотання доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку , передбаченому пунктом третім частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. ( ч. 5 ст. 170 КПК України)

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення, відчуження майна. (абзац другий ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 та ч. 5 ст. 132 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, при цьому слідчий і прокурор повинні довести, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого і прокурора.

З тексту поданого клопотання про арешт майна, та під час розгляду заявлених вимог, слідчий з прокурором визнали, що підозрюваному ОСОБА_7 не належить право власності на вилучений 13 листопада 2018 року автомобіль «Хонда».

Також ініціатори клопотання про арешт майна не надали належного документального з конмптентного органу Чеської республіки на підтвердження особи, за якою проведена реєстрація права власності на вилучений автомобіль.

Не долучений витяг з національного реєстру щодо мавтомобіля заявленого до арешту для підтвердження чи спростування реєстрації права власності на вилучений транспортний засіб, як то вимагає Постанова Кабінету Міністрів України № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів".

Представники сторони обвинувачення долучили світлокопію документа на іноземній мові, без офіційного перекладу, така істотна неповнота виключає можливість дослідити його зміст , встановити фактичні обставини, а відтак унеможливлює посилання, на цей документ, як на доказ. (а.к.20-21)

Слідчий припускає, що документ іноземною мовою, є технічним паспортом на вилучений транспортний засіб. Якщо це так, то зміст відомостей у можливому технічному паспорті іноземної держави були актуальними станом на 19 травня 2014 року, а не на день звернення з клопотанням про арешт майна.

До матеріалів клопотання не долучили належних і допустимих, достовірний та об`єктивних доказів на підтвердження права власності вилученого автомобіля «Хонда». Крім того відомості про належність майна за часовою ознакою повинні бути актуальними для вирішенні клопотання про арешт майна, тобто станом на 16 листопада 2018 року, а не 19 травня 2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

У даному випадку підлягає застосуванню чітке імперативне положення ч. 5 ст. 170 КПК України, що арешт майна з метою конфіскації можна накласти тільки на майно підозрюваного. За таких умов, слідчий з прокурором не дотримався пункту першого Першого Протоколу Європейської Конвенції щодо принципу мирного володіння майном, оскільки будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Арешт транспортного засобу не досягне завдань у цьому кримінальному провадженні ( ст. 2 КПК України) оскільки автомобіль має іноземну реєстрацію за невстановленим власником. Арешт майна невідомого іноземного власника, є порушенням принципів міжнародного приватного права та приводом для пред`явлення майнових претензій суб`єктом міжнародного права, що є неприйнятним.

Бездіяльність представників обвинувачення у цій частині не можна компенсувати застосуванням завідомо незаконного, а насамперед безрезультатного заходу забезпечення, оскільки конфіскації автомобіль не підлягає через відсутність у підозрюваного права власності на нього.

«ISO 3779:2009», це міжнародний стандарт встановлює вимоги до змісту і структури ідентифікаційного номера транспортного засобу з метою встановлення єдиної нумераційної системи ідентифікації дорожніх транспортних засобів на міжнародному рівні. Стандарт розроблений та запроваджений Міжнародною Організацією зі Стандартизації . У свою чергу, вимоги національного законодавства узгоджено з міжнародними стандартами для визначення транспортного засобу.

Слідчий поверхово, з порушенням ч. 1 ст. 237 КПК України, без належної фіксації провів обшук вилученого автомобіля «Хонда», зазначивши тільки прикріплені іноземні реєстраційні номерні знаки обшуканого автомобіля. Під час обшуку не було встановлено ВІН-код вилученого авто, тому не зазначили ВІН-код і у клопотанні про арешт майна, тобто не вказали майно, що належить арештувати, як то передбачено ч. 2 ст. 171 КПК України, тобто порушили ст. 6 Європейської Конвенції, зокрема принцип юридичної визначеності. Зазначений недолік є самостійною підставою для відмови в арешті майна.

З огляду на перераховані обставини, слідчий не довів, яке майно заявлено до арешту. Крім того, заздалегідь відомо що не буде досягнута мета арешту, оскільки авто не зареєстровано за підозрюваним, тому не може бути конфісковано.

Відповідно до вимог п. 2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен ураховувати: розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Арешт автомобіля суперечить ознакам розумності та співмірності. Негативні наслідки від такого виду забезпечення виникнуть не у підозрюваного, а у власника майна, представника іншої держави. Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження,

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 173 КПК України). Через відмову в задоволенні основної вимоги накладанні арешту на майно, не підлягають задоволенню і похідні вимоги, як-то: заборона відчужувати і розпоряджатись арештованим майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись ст.170, 173, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про накладення арешту та заборону користування транспортним засобом «Хонда-Акорд» з прикріпленими реєстраційними номерними знаками Чеської республіки НОМЕР_1 , власником якого заявлено ОСОБА_8 , володільцем якого заявлено ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1