ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/756/19 Справа № 171/1117/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000892 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Гранітне Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладено на нього обов`язки відповідно до положень ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 2066 грн., 48 коп., моральну шкоду в сумі 20 000 грн.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно вироку суду 29 липня 2016 року, приблизно о 17.00 год., ОСОБА_7 , перебував на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де під час сварки між ним та ОСОБА_11 до якої втрутився потерпілий ОСОБА_10 . Після цього, у ОСОБА_7 умисно штовхнув ОСОБА_10 , який впав на лаву, а ОСОБА_7 , узявши у руки дерев`яний табурет, умисно наніс останньому приблизно по 5 ударів в область голови та лівої нижньої кінцівки. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 , спричинені тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом латеральної щиколотки лівої гомілки, який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу та гематому волосистої частини голови.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку в частині вирішення цивільного позову, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.
Зазначає, що визначена судом сума для відшкодування потерпілому моральної шкоди є для обвинуваченого занадто великою, надмірною та необґрунтованою. При визначенні розміру відшкодування, суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений не працює, у нього складне матеріальне становище, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, має намір відшкодувати майнову шкоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має сім`ю. Вважає, що суд не дав належної оцінки вказаним обставинам, а також не врахував в повній мірі роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та з, викладених у ній підстав просив її задовольнити, а вирок суду в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування. Уточнив доводи апеляційної скарги, зазначивши, що на утриманні у обвинуваченого перебуває одна дитина.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити.
Представник потерпілого в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини кримінального провадження і правильно вирішив цивільний позов і просив залишити вирок без змін, а скаргу без задоволення.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність, вирок суду вважав законним та обґрунтованим, рішення про часткове задоволення цивільного позову ухвалено з належним врахуванням принципів розумності та справедливості і просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Що стосується доводів захисника про невмотивованість та необґрунтованість вироку суду в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнутого розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, то апеляційний суд дійшов такого висновку.
Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону при ухваленні вироку суду в частині вирішення цивільного позову.
Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, частково задовольнив позовні вимоги потерпілого і стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.
При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_7 своїми умисними діями заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження внаслідок чого проходив лікування з 31.07.2016 року по 14.09.2016 року та витрачав кошти на лікування (а.с.27-29). Також, врахував характер вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, завданих неправомірними діями обвинуваченого в результаті яких потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, порушення нормальних життєвих зв`язків, що пов`язано з лікуванням, тривалість немайнових втрат протягом лікування, ступінь вини обвинуваченого, а також врахував вимоги розумності та справедливості.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції і вважає, що розмір моральної шкоди вказаним судом було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.
Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений не працює, у нього складне матеріальне становище, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, має намір відшкодувати майнову шкоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має сім`ю, на переконання апеляційного суду такі обставини не зменшують тих моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я та порушенням нормальних життєвих зв`язків, які зазнав потерпілий внаслідок заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень та тривалістю лікування.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4