ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/863/18 (пр. № 1-кп/201/43/2019), відомості про яке 19 вересня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, стосовно ОСОБА_5 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною професійно-технічною освітою, раніше не судимого, неодруженого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 в середині літа 2016 року, більш точної дати слідством не встановлено, перебуваючи в районі Комсомольського острова в м. Дніпрі познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , інших відомостей щодо цієї особи слідством не встановлено. В ході спільного розпивання спиртних напоїв та бесіди, обвинувачений ОСОБА_5 запитав в особи на ім`я ОСОБА_8 , чи не може останній допомогти йому із працевлаштуванням. Для вирішення вказаного питання ОСОБА_8 запропонував зустрітись наступного дня о 15.00 годині біля центрального входу в парк імені Шевченка в м. Дніпрі.

Зустрівшись наступного дня у вищезгаданому місці, особа на ім`я ОСОБА_8 повідомила обвинуваченому ОСОБА_5 про смерть ОСОБА_9 , якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , в якій останній і мешкав. В цей момент, особа на ім`я ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_5 вступити з ним в злочинну змову та спільно, шляхом обману заволодіти зазначеною квартирою, оформивши на неї право права власності. Відповідно до розподілених особою на ім`я ОСОБА_8 ролей, обвинувачений ОСОБА_10 повинен був видаючи себе за близького родича померлого ОСОБА_9 зібрати у відповідних державних органах необхідні документи та оформити право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Як плату за реалізацію обумовленого злочинного плану, особа на ім`я ОСОБА_8 пообіцяла передати обвинуваченому ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1000 доларів США після продажу квартири АДРЕСА_2 . В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи, що родичем ОСОБА_9 він не являється та обумовлені дії є незаконними, погодився на пропозицію особи на ім`я ОСОБА_8 заволодіти зазначеною квартирою.

15 серпня 2016 року у денний час, обвинувачений ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з особою на ім`я ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливі наміри на незаконне збагачення за рахунок неправомірного придбання права на нерухоме майно померлого ОСОБА_11 , звернувся до реєстратури Ленінського (Новокодацького) відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, для отримання лікарського свідоцтва про смерть, оригіналу паспорту померлого ОСОБА_9 для ніби то подальшого поховання ОСОБА_9 , ввівши в оману працівників вказаної установи, повідомивши що він є родичем ОСОБА_9 та особою, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» зобов`язалась поховати померлого.

Цього ж дня, 15 серпня 2016 року, отримавши лікарське свідоцтво про смерть, обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 з заявою про отримання дозволу на видачу трупа ОСОБА_9 для ніби то подальшого його поховання, повідомивши що він є родичем ОСОБА_9 та особою, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» зобов`язалась поховати померлого. Отримавши дозвіл прокурора на видачу трупа, обвинувачений ОСОБА_5 цього ж дня отримав тіло померлого, про що розписався в «Журналі реєстрації носильних речей, речових доказів, коштовностей і документів у судово-медичному морзі», зазначивши власноруч, що є родичем померлого. Будь-яких інших дій щодо поховання померлого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 не здійснював.

19 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з особою на ім`я ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, в робочий час, перебуваючи біля Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 84, зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_8 , якому передав копію свого паспорта, копію ідентифікаційного номеру платника податків та раніше зібрані документи щодо смерті ОСОБА_9 .

Одразу після цієї зустрічі, особа на ім`я ОСОБА_8 зайшла до приміщення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 84, де вступила в злочинну змову з невстановленими працівниками цього суду, які повинні були усунути перешкоди в незаконному заволодінні квартирою АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_9

19 серпня 2016 року особа на ім`я ОСОБА_8 , використовуючи копії особистих документів ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 , протягом робочого дня подав до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 84, позовну заяву про визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності. Відповідачем у вказаній позовній заяві визначено ОСОБА_12 , який жодного відношення до вищевказаного нерухомого майна не мав. У позовній заяві зазначено, що з 03 січня 2006 року обвинувачений ОСОБА_5 мешкав разом з померлим ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_9 його виховував, а обвинувачений ОСОБА_5 в свою чергу вважав його рідною людиною, вони мали спільний бюджет, спільні витрати. Крім того у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за 6 місяців до настання його реальної смерті, яка згідно лікарського свідоцтва про смерть №453/л настала 02 серпня 2016 року та на час написання позову відкрилась спадщина на все належне ОСОБА_9 майно. З метою створення законності та обґрунтованості позовних вимог до вказаної позовної заяви особа на ім`я ОСОБА_8 долучила копію паспорту та ідентифікаційного номеру платника податків обвинуваченого ОСОБА_5 , копію свідоцтва про право власності на квартиру, копію лікарського свідоцтва про смерть та копію паспорта ОСОБА_9 .

Цього ж дня, тобто 19 серпня 2016 року, додатковим рішенням судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_5 та визнано за ним право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_4 ., яке отримала особа на ім`я ОСОБА_8 при невстановлених слідством обставинах.

В подальшому, 01 вересня 2016 року, у денний час, обвинувачений ОСОБА_5 , біля центрального входу до парку імені Шевченко, зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_8 , від якого отримав вищезазначене додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 розумів, що факти та обставини викладені у вказаному рішенні суду не відповідають дійсності.

Того ж дня, обвинувачений ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного наміру щодо придбання права власності на чуже майно шляхом обману до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу, із заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_9 до якої долучив додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2016 року, документи щодо смерті ОСОБА_9 , довідку КЖЕП-36 про те, що він зареєстрований у квартирі ОСОБА_9 . На підставі наданих обвинуваченим ОСОБА_5 документів нотаріусом здійснено державну реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за обвинуваченим ОСОБА_5 .

В подальшому, 10 вересня 2016 року, у денний час, обвинувачений ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою з особою на ім`я ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_14 та отримав від останнього грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які в подальшому передав особі на ім`я ОСОБА_8 , отримавши від останнього 800 доларів США, як винагороду за виконання раніше обумовленого злочинного плану.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_8 та службовими особами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, шляхом обману придбав право власності на чуже майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , спричинивши потерпілому ОСОБА_15 , який є спадкоємцем ОСОБА_9 збитки в розмірі вартості квартири АДРЕСА_2 , яка відповідно до висновку експерта № 16/10.10/21 від 21.12.2017 року складає 312 471,21 грн. (триста дванадцять тисяч чотириста сімдесят одна гривня двадцять одна копійка), що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, ролі обвинуваченого у його вчиненні та даним про його особу, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також думки представника потерпілого щодо можливості призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з реальним його відбуванням, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав у повному обсязі і активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся, ролі останнього у вчиненні кримінального правопорушення, яка полягала у безпосередньому вчиненні кримінального правопорушення, як виконавця за певну невелику грошову винагороду, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, вказані дані у сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, в той же час, призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім заходом примусу для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, розумності і достатності.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_16 від 23 вересня 2016 року по справі № 200/16340/16-к, на квартиру АДРЕСА_2 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у загальному розмірі 5 828,80 грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень вісімдесят копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1