Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
20.11.2018 р. адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Клопотання обґрунтовувала тим, що Ухвалою Апеляційного суду м. Києва, в рамках кримінального провадження № 00007282 від 03.10.2015 р., накладено арешт на рахунок ОСОБА_4 , відкритий 16.09.2015 р. у ПАТ «Банк «Контракт», в якому, наразі, діє тимчасова адміністрація, а термін депозитного рахунку сплив 16.10.2015 року.
До початку судового засідання захисник надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила скасувати арешт на майно.

Слідчий в судове засідання двічі не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення захисника, приходжу до наступного висновку.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 р., в рамках кримінального провадження № 00007282 від 03.10.2015 р., накладено арешт на рахунок ОСОБА_4 , відкритий у ПАТ «Банк «Контракт», в якому діє тимчасова адміністрація, термін депозитного рахунку сплив 16.10.2015 року. Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.01.2019 року № 27-581/19, ОСОБА_4 включена до загального переліку Реєстру вкладників ПАТ «Банк «Контракт» для відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації в підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Крім того, суд звертає увагу на дату накладення арешту та лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно якого ОСОБА_4 включена до загального переліку Реєстру вкладників ПАТ «Банк «Контракт» для відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Враховуючи наведене, та усталену практику, слідчий суддя вважає, що підстави для арешту рахунку, накладеного Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 р., на даний час відпали.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити;
Скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 00007282 від 03.10.2015 р. на підставі Ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 р., відкритий 16.09.2015 року у ПАТ «Банк «Контракт» відповідно до договору № 1347/2015 строкового банківського вкладу із сплатою відсотків в кінці строку «Накопичувальний Контракт».
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1