Справа № 191/4329/18
Провадження № 1-кп/206/101/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001574 від 17.09.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, маючого сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.03.2015 року Синельниківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 29.12.2017 за відбуттям терміну покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ст. 348 КК України, -
з участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі домоволодіння, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час сімейної лайки зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння своєму малолітньому сину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився у дворі, та був свідком вказаної лайки, тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що внаслідок його дій можуть настати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, та бажаючи настання таких наслідків, взяв в руки дерев`яну палку, й умисно наніс нею та руками малолітньому ОСОБА_7 не менше шести ударів в область обличчя, голови, та шиї, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри обличчя у виличній ділянці справа, у завушній ділянці справа, правої бокової і передньої поверхонь шиї, синця правої бокової поверхні шиї, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 357 від 26.09.2018 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, 17 вересня 2018 року, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні літньої кухні, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті ревнощів виникла сварка зі співмешканкою ОСОБА_15 . В ході вказаної сімейної лайки з ОСОБА_15 через ревнощі у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні вказаної літньої кухні, взяв до рук дерев`яну скалку для розкачування тіста, та став нею наносити численні удари по тулубу, кінцівках, та голові, потерпілій ОСОБА_15 , всього в загальній кількості не менше 20 ударів, та не менше одного удару правою рукою, стисненою в кулак, в область лоба, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу та втратила свідомість. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 , облив потерпілу водою з чайнику, для того, щоб вона швидше прийшла до тями, та продовжити її бити. Після того, як потерпіла ОСОБА_15 прийшла до свідомості, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , наніс останній ще декілька ударів дерев`яною скалкою для розкачування тіста по голові, кінцівках й тулубу, внаслідок чого потерпіла вибігла з літньої кухні, та забігла в приміщення будинку за вказаною адресою, де впала на ліжко, розташоване в залі, й померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 283 від 05.10.2018 року Синельниківського міжрайонного відділення КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР, потерпілій ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри та синця в лобній ділянці голови справа; саден шкіри обличчя у скроневій ділянці справа, в лобній ділянці посередині; синця та садна шкіри у виличній ділянці обличчя справа; садна шкіри в ділянці перенісся носу; синців верхнього та нижнього повік лівого ока; дугоподібного садна шкіри лобно-скронево-виличної ділянки обличчя зліва; синця над лівою бровою; саден шкіри в ділянці лівої щоки та в проекції лівого кута нижньої щелепи; поширеного синця зовнішньої і задньої поверхонь лівої вушної скойки; забитої рани шкіри по лінії лівої завушної складки; поширеного садна шкіри у ділянці підборіддя, з розповсюдженням на підщелепну ділянку посередині, зліва і справа; крововиливів та забитої рани слизової оболонки верхньої губи; крововиливів у товщу м`яких покривних тканин голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки та в просвітку лівого бокового шлуночка мозку; численних синців задньо-бокових поверхонь грудної клітки справа і зліва, в проекції обох лопаток; садна шкіри на передній поверхні шиї посередині; синця на передньо-боковій поверхні шиї зліва; синця у проекції грудини; садна шкіри по нижньому краю лівої молочної залози; синців в лобковій ділянці посередині та в правій паховій складці; численних поширених синців і саден шкіри верхніх та нижніх кінцівок, та в ділянці обох сідниць. Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та у шлуночки головного мозку.

Після цього, 17 вересня 2018 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що до його місця проживання, за вказаною адресою, за повідомленням сусідів про насильницькі дії з боку ОСОБА_6 по відношенню до потерпілої ОСОБА_16 , прибув наряд поліції сектору реагування патрульної поліції Синельниківського ВП ГКНП в Дніпропетровській області в складі поліцейських ОСОБА_17 та ОСОБА_12 . Коли поліцейські ОСОБА_17 та ОСОБА_12 виявили, що в будинку знаходиться труп гр-ки ОСОБА_15 з очевидними ознаками насильницької смерті у вигляді численних тілесних ушкоджень, у ОСОБА_6 раптово виник умисел, спрямований на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а саме на вбивство поліцейського СРПП Синельниківського ВП ГКНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , для чого взяв в руки кухонну сокиру, та погрожуючи застосуванням вказаної сокири, став крокувати в напрямку до ОСОБА_12 . Поліцейський СРПП Синельниківського ВП ГКНП в Дніпропетровській області. ОСОБА_12 , вимагаючи припинити чинення опору, зробив ОСОБА_6 усне попередження про можливість застосування табельної вогнепальної зброї, але ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вийшов з вказаного двору, та рухаючись пішки по вул. Новоукраїнська в м. Синельникове, Дніпропетровської області, до буд. № 69, продовжив погрожувати ОСОБА_12 вбивством із застосуванням вищевказаної сокири, яку він тримав у руках, крокуючи далі в напрямку ОСОБА_12 , який повільно відходив від ОСОБА_6 . Проходячи біля буд. № 69 по вул. Новоукраїнська в м. Синельниклве Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , бажаючи привести в дію свій злочинний умисел, спрямований на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тримаючи в руках кухонну сокиру, зробив різкий рух в напрямку до ОСОБА_12 , але в силу обставин, що не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки поліцейський СРПП Синельниківського ВП ГКНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , діючи у відповідності з вимогами ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, застосував табельну вогнепальну зброю пістолет системи Макарова «ПМ» 1967 р.в. № НОМЕР_1 , та здійснив один постріл в праве стегно ОСОБА_6 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_6 в 16 годин 20 хвилин 17.09.2018, був затриманий поліцейськими СРПП Синельниківського ВП ГКНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 та ОСОБА_17 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у інкримінованих злочинах, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129, ст. 348 КК України визнав частково, за ч. 1 ст. 125 КК України визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті, при цьому пояснив суду, що дійсно 17 вересня 2018 року, будучи вдома, розпивав із своєю співмешканкою спиртні напої, вжив близько 0,5 л. самогону, в процесі чого ОСОБА_18 розповіла йому про зраду, від чого він розлютився та вдарив її кулаком по голові, від чого вона впала на сідниці, потім підскочила та побігла надвір, намагаючись побігти до сестри ОСОБА_19 у сусідній двір, він її наздогнав біля хвіртки, при цьому прихопивши з собою дерев`яну скалку, схопив за одежу та потягнув назад, у цей час сварку побачила сусідка тітка ОСОБА_20 (потерпіла ОСОБА_13 ), яка почала робити йому зауваження, та він їй крикнув, щоб не втручалась, сховалась та йшла геть. Далі потягнув ОСОБА_21 у літню кухню де почав бити її cкалкою по стегнах, та закривалась руками, в результаті чого їй дісталось і по голові, наніс їй приблизно 20 ударів, від чого та втратила свідомість, на голові була кров, він почав поливати її з чайника водою, і, коли та прийшла до тями, вдарив її ще один раз, наказавши, щоб йшла збирати свої речі. Після чого ОСОБА_22 встала та пішла в будинок.
Через деякий час із хати вийшов син, і він в нього спитав, де мати, та той сказав, що мати лежить на дивані, а коли він зайшов, то побачив, що дружина мертва, він викликав «швидку» та поліцію. Дочекавшись приїзду поліції, приблизно через 20 хвилин взяв кухонну сокиру та пішов їм назустріч, при цьому сокиру тримав у руках за спиною, їм не погрожував, однак хотів їх спровокувати, щоб вони його застрелили, оскільки зрозумів, що накоїв. Йшов по вулиці, кричав поліцейським, що вбив дружину, пройшов приблизно 5 будинків, поліцейський наказував йому заспокоїтись та кинути сокиру, однак він все одно прямував далі, після чого відчув постріл у ногу.
Вину за епізодом обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України визнав в повному обсязі, при цьому суду вказував, що запитав сина, чому той не розказував йому про зраду матері ОСОБА_22 , хоча й бачив це, від цього розлютився та наніс сину тілесні ушкодження.
Враховуючи повне визнання провини за ч. 1 ст. 125 КК України та, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини за ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, винуватість останнього у скоєнні вказаних злочинів повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що 17.09.2018 року приблизно о 16:00 год. вони отримали виклик за адресою: АДРЕСА_1 , прибувши на місце побачили, як з будинку вискочив обвинувачений, тримаючи в руках кухонну сокиру та погрожуючи нею, вони відійшли на відстань 3-4 будинків від нього, у цей час із будинку навпроти вийшла якась бабуся та почала закликати того зупинитись, і вони у свою чергу також наказували йому зупинитись та покласти сокиру, але він на них не реагував, про щось переговорив із бабусею, поцілував її у лоб, та повернувся у свій будинок. В цей час вони почали дзвонити у відділок та доповідати що трапилось, просити прислати допомогу. Приблизно через хвилину ОСОБА_23 знов вискочив із будинку, напарник намагався обійти його з іншого боку, а він (потерпілий) почав відволікати його увагу, але обвинувачений не реагував та швидко крокував на нього, при цьому тримаючи знов-таки сокиру в піднятій руці, він наказував йому зупинитись, попереджав, що буде вимушений застосувати зброю, однак той не зупинявся, він (потерпілий) відчув, що той зараз застосує сокиру та, коли між ними залишилась відстань приблизно 2-2,5 м, зробив постріл із табельної зброї. Крім того додав, що обвинувачений кричав, що вбив свою дружину, що не бажає жити і хоче, щоб вбили його.
Допитана в судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , суду показала, що 17.09.2018 року із сектору ювенальної превенції надійшло повідомлення, що сталось вбивство та залишилось без нагляду троє дітей. Виїхавши на місце злочину дійсно виявили троїх діточок, всі вони були дуже налякані. В однієї дитини ОСОБА_7 на обличчі були сліди крові, і, як в подальшому він повідомив психологу, це кров ОСОБА_24 . На тілі дитини були зафіксовані побої, синці в області щелепи, шиї, на ногах було не менше шести синців. Дитина повідомляла, що батько неодноразово бив дітей та мати, та так її і вбив.
Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що обвинувачений її сусід, якого вона знає з дитинства, неприязних стосунків з ним немає. Так, 17.09.2018 року побачила, що ОСОБА_6 бив свою співмешканку якоюсь металевою «шпичкою», вона намагалась втекти до сестри у сусідній двір, та той її наздогнав, бив по ногах та руках. Побачивши це, вона (свідок) почала робити йому зауваження, а він їй сказав «йди стара, а то зараз заколю», вона сприйняла його слова як погрозу своєму життю, бо він міг дійсно перестрибнути через паркан. Вона зачинилась у своєму будинку та більше не виходила. Поліцію не стала викликати, оскільки у сусідів постійно виникають бійки.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показав, що 17.09.2018 року був в екіпажі разом із потерпілим ОСОБА_12 , того дня приблизно о 16-17:00 год. надійшло повідомлення, що відбувається якась конфліктна ситуація за адресою: АДРЕСА_1 . Приїхавши на місце, він разом із напарником вийшли з автівки та наблизились до домоволодіння, біля воріт побачили, що з будинку виходить чоловік із сокирою в руках, вони відішли від двору, а чоловік наближався та погрожував, казав, що побив свою жінку і вона в тяжкому стані, потім із сусіднього двору вийшла жінка і той почав спокійніше спілкуватись, поцілував ту жінку, потім зайшов знов до двору, а коли вийшов, знову почав йти в бік ОСОБА_25 , а він у той час заскочив у двір та будинок, де побачив на дивані труп жінки. Коли вийшов побачив, що обвинувачений прямує на його напарника, той наказував йому кинути сокиру, оскільки застосує зброю, та обвинувачений все одно прискорився та замахнувся тримаючи сокиру на рівні плеча, і у цей час, коли вони були на відстані 2-2,5 метрів, ОСОБА_25 здійснив постріл. Далі він (свідок) підбіг та вони вихопили сокиру у нього. При цьому ОСОБА_23 вів себе неадекватно, нецензурно виражався, намагався встати та замахувався в бік ОСОБА_12 сокирою.
Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_26 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_27 її сусід, що живе по вул. Новоукраїнській в м. Синельникове у серпні-вересні 2018 року, більш точно дату вказати не змогла, почувши гомін на вулиці, виглянула та побачила ОСОБА_28 та двох поліцейських, один поліцейський відходив назад та наказував сусіду заспокоїтись, проте той йшов на нього, замахуючись над головою кухонною сокирою, коли між ними відстань скоротилась до півметра поліцейський здійснив постріл.
Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_29 показала суду, що 17 вересня 2018 року почула крик на вулиці, вийшла за двір та побачила свого сусіда ОСОБА_6 , який йшов на поліцейського, вона попрохала його заспокоїтись і він підійшов поцілував її та пішов до свого дому, однак через декілька хвилин повернувся та знов попрямував у бік поліцейського, тримаючи у правій руці догори сокиру, виражався нецензурною лайкою, погрожував, поліцейський, відступаючи, назад у свою чергу закликав того покласти сокиру та заспокоїтись, повідомляв, що буде змушений застосувати зброю, однак ОСОБА_23 наблизився до нього майже на відстань пів метра та замахнувся сокирою, той вистрелив йому у праву ногу. Вказувала на те, що, якби б поліцейський не застосував зброю, ОСОБА_23 би його зарубав.
Крім часткого визнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні самим обвинуваченим, показів представника потерпілої, потерпілого, свідків, вина повністю знайшла своє об`єктивне підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по даній справі, належність та допустимість яких нікими не оспорюється та не спростовується:
- протоколом огляду трупа від 17.09.2018 року з описом розташування тілесних ушкоджень на трупі та фототаблицею до протоколу огляду місця події. Так оглядом житлового будинку АДРЕСА_1 . На поверхні ліжка в залі на коричневому покривалі, в положенні на спині обличчям догори, знайдено труп ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з численними слідами насильницької смерті у вигляді синців, крововиливів по всій поверхні тіла.
На відстані близько 100 метрі від буд. АДРЕСА_1 на схід, напроти буд. № 69, на поверхні ґрунту знаходяться чоловічі спортивні штани чорного кольору з білими смугами «Adidas», на поверхні яких мається рясне просякнення РБК (об.№4). На відстані 7,3 метри на схід від об.№4 на краю проїжджої частини лежить фрагмент папер просякнений речовиною бурого кольору (об. №3). На відстані 2,5 метри на схід від вказаного фрагменту паперу, на траві знаходиться топор з пластиковою рукояткою обмотаною синьою ізолентою (об.№2). На відстані 5,9 метрів на північ від вказаного топора та в 4,8 метрах від південно-східного кута буд. № 69, в траві виявлено стріляну гільзу калібру 9 мм.
В будинку № 81 у веранді, на підвіконнику мається тюль білого кольору, на поверхні виявлено пляму речовини бурого кольору розмірами близько 5х5 см (т. 1 а.п. 8-17);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 283 від 18.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_15 померла після нанесення їй тілесних ушкоджень 17.09.2018 року (т. 1 а.п. 27);
- протоколом огляду від 17.09.2018 року з фото таблицею, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості біля буд. № 69 на вул. Новоукраїнській в м. Синельникове, де гр.-н ОСОБА_12 добровільно видав табельний пістолет «ПМ» системи Макарова калібром 9 мм УН № 0099 випуску 1967 року з магазином в рукоятці та другим запасним магазином спорядженим 8 патронами 9 мм. В ході огляду пістолету встановлено, що в рукоятці пістолета вставлений магазин. При від`єднанні магазину встановлено, що магазин містить шість патронів калібру 9 мм (розмір 9х18 мм), в патроннику пістолета знаходиться один патрон калібру 9 мм. В ході проведення огляду було знято пістолет з положення «запобігання» затвір відведено в крайнє заднє положення, внаслідок чого патрон, який перебував у патроннику, було вилучено зі зброї. Після вказаних дій затвір повернуто в переднє крайнє положення, а ударно-спусковий механізм знято з бойового положення за допомогою запобіжника, шляхом постановки його в положення запобігання (т. 1 а.п. 66-67);
- протоколом додаткового огляду місця події від 18.09.2018 року з фотозображенням, відповідно до якого було оглянуто приміщення літньої кухні у дворі, за адресою: АДРЕСА_1 ., де у правій висувній шухляді буфету виявлено дерев`яну каталку для розкатування тіста, яка має по боках дві ручки з орнаментом у вигляді квітів, центральна частина довжиною 25 см. Загальна довжина каталки 40 см, ширина (діаметр) середньої найтовщої частини близько 3 см. На поверхні середньої частини каталки маються численні слабопомітні плями речовини бурого кольору (т. 1 а.п. 76-77);
- висновком експерта № 283 від 06.10.2018 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено: нерясні, блідо-фіолетового кольору трупні плями. Закрита внутрішньочерепна травма: садна шкіри та синець в лобній ділянці голови справа; саден шкіри обличчя у скроневій ділянці справа, в лобній ділянці посередині; синець та садна шкіри у виличній ділянці обличчя справа; садно шкіри в ділянці перенісся носу; синці верхнього та нижнього повік лівого ока; дугоподібне садно шкіри лобно-скронево-виличної ділянки обличчя зліва; синець над лівою бровою; садна шкіри в ділянці лівої щоки та в проекції лівого кута нижньої щелепи; поширений синець зовнішньої і задньої поверхонь лівої вушної скойки; забита рана шкіри по лінії лівої завушної складки; поширене садно шкіри у ділянці підборіддя, з розповсюдженням на підщелепну ділянку посередині, зліва і справа; крововиливи та забита рана слизової оболонки верхньої губи. Крововиливи у товщу м`яких покривних тканин голови. Розповсюджені крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку у тем`яних ділянках справа та зліва, у потиличних ділянках справа і зліва. Слабко виражені крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку у полюсі лобних долей справа і зліва, скроневих ділянках, вигнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки правої і лівої долей мозочка, крововиливи у бокові шлуночки головного мозку. Поодинокі субплевральні крововиливи. Нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів.

Численні синці і садна шкіри тулуба, верхніх і нижніх кінцівок: численні синці задньо-бокових поверхонь грудної клітки справа і зліва, в проекції обох лопаток; садно шкіри на передній поверхні шиї посередині; синець на передньо-боковій поверхні шиї зліва; синець у проекції грудини; садно шкіри по нижньому краю лівої молочної залози; синці в лобковій ділянці посередині та в правій паховій складці; численні поширені синці і садна шкіри верхніх та нижніх кінцівок, ділянці обох сідниць.

Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку і мозочка, крововиливами у шлуночки головного мозку, що підтверджується наявністю та характером комплексу зовнішніх та внутрішніх тілесних ушкоджень, результатами судово-гістологічного дослідження.

Враховуючи ознаки розвитку трупних плям , можливо припустити, що смерть її настала за 4-6 годин до моменту дослідження трупу у МОРЗі, тобто у період часу з 15:00 год. до 17:00 год. 17.09.2018 року.

Встановлені при судово-медичному дослідженні трупу тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, численних синців і саден шкіри тулубу, верхніх і нижніх кінцівок заподіяні многократною дією тупого твердого предмету з обмеженою (можливо зі сплощено-випуклою або циліндричною) контактуючою поверхнею у межах контакту і могли утворитись від не менш, ніж 10 травмуючих впливів в область обличчя і волосистої ділянки голови, 18 травмуючих впливів в область задньої поверхні грудної клітки та сідниць, 17 травмуючих впливів в область верхніх кінцівок, 20 травмуючих впливів в область нижніх кінцівок.

Всі вище зазначені тілесні ушкодження є прижиттєві, утворились незадовго до наступу смерті у короткий проміжок часу, тому встановити послідовність їх спричинення не є можливим.

Тілесні пошкодження в області голови у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: численні садна шкіри і синці обличчя, крововиливи у м`які покривні тканини волосистої ділянки голови, розповсюджені крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку у тем`яних ділянках справа і зліва, у потиличних ділянках справа і зліва,слабко виражені крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку у полюсі лобних долей справа і зліва, скроневих ділянках, вогнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки правої і лівої долей мозочка, крововиливи у бокові шлуночки головного мозку знаходяться у прямому причинному зв`язку з наступом смерті, і стосовно до живих осіб у своїй сукупності відповідають категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки до життя.

Всі встановлені при судово-медичній експертизі тілесні пошкодження на трупі утворились в строк і при обставинах, вказаних в ухвалі суду, тобто 17.09.2018 року.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 0,85 проміль, що стосовно до живих осіб, відповідє легкому алкогольному сп`янінню; не виявлені: метилови, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (т. 1 а.п. 119-126);

- висновком експерта № 25/3.2/830 від 01.10.2018 року, відповідно до якого гільза з маркірувальними позначеннями на дні «LCW 9х18» вилучена 17.09.2018 року біля двору № 69 по вул. Новоукраїнській м. Синельникове стріляна з пістолета Макарова (ПМ) серії НОМЕР_1 кал. 9 мм 1967 року виготовлення (т. 1 а.п. 136-140);

- висновком експерта № 362 від 27.09.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 встановлено тілесне ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення нижньої третини правого стегна: вхідна кульова рана розташована на передній поверхні правого стегна у нижній третині в 56 см від підошовної поверхні правої стопи. Вихідна кульова рана розташована в 60 см від підошовної поверхні правої стопи на задній поверхні стегна в нижній третині. Рани зв`язані між собою раньовим каналом, який направлений спереду назад декілька знизу вгору, загальною довжиною до 12 см. По ходу ранового каналу визначається шкірний синець. Встановлене у нього тілесне ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення нижньої третини правого стегна заподіяне дією кулі, яка обладала великою кінетичною енергією і була випущена з вогнепальної зброї, якою міг бути пістолет Макарова калібру 9 мм, утворилося в строк і при обставинах, вказаних в ухвалі суду, медичній документації та самим підозрюваним, тобто 17.09.2018 року.

Постріл був призведений з дальної відстані, про що свідчить відсутність факторів близького пострілу відкладення кіптяви, опіку шкіри, наявність недогорілого пороху навколо вхідної кульової рани.

Тілесне пошкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення нижньої третини правого стегна відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я. (т. 1 а.п. 147-149);

- висновком експерта № 1030 від 05.10.2018 року, відповідно до якого кров ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогіною системою АВ0 (т. 1 а.п. 155-156);

- висновоком експерта № 1011 від 17.10.2018 року, відповідно до якого на дерев`яній скалці (обєкти №№ 1-3) наявність крові встановлена. При цитологічному дослідженні в цих об`єктах знайдені епітельні клітини з ядрами (т. 1 а.п. 162-164);

- протоколом огляду від 24.09.2018 року, відповідно до якого було оглянуто жилий будинок АДРЕСА_1 . За вхідними дверима в коридорі справа від входу мається вішалка для одягу з полицею. На полиці вішалка, серед купи речей виявлені деревяна палка-толкушка для приготування картопляного пюре та деревяна палка виготовлена у формі бити. Загальна товщина бити 52 см, діаметр в найбільшому місці 4,5 см; довжина толкушки 30 см, діаметр в найбільшому місці 5 см. На ударній поверхні деревяної бити та відстані близько 5 см від верхнього краювиявлені мікрооб`єкт у вигляді фрагменту волосся світлого кольору (т. 1 а.п. 172-174);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 знаходячись за адресою: м. Синельникове, вул. Новоукраїнська, біля буд. № 88 остання на місці розказала про обставини за яких їй 17.09.2018 року погрожував ОСОБА_6 , так у дворі остання показала місце біля південно-східного кута будинку, пояснивши, що приблизно о 13:30 год вона знаходячись на вказаному місці побачила, що на відстані близько 10 метрів на схід від неї за парканом ОСОБА_6 бив деревяною круглою палкою свою співмешканку ОСОБА_15 , яка впала на землю та кричала на допомогу. ОСОБА_13 зробила йому зауваження та у відповідь ОСОБА_6 став усно погрожувати їй що заколе її, якщо вона буде йому заважати. ОСОБА_13 пояснила, що в цей момент вона бачила, що у ОСОБА_6 в одній руці була деревяна кругла палка, схожа на биту, а в іншій руці у нього був предмет схожий на металевий шампур, та вона злякавшись забігла в будинок (т. 1 а.п. 200-203);

- висновком експерта № 357 від 26.09.2018 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у малолітнього ОСОБА_7 встановлено тілесні ушкодження: садна шкіри обличчя у виличній ділянці справа, у завушній ділянці справа, правої бокової і передньої поверхонь шиї, синець правої бокової поверхні шиї.

Судово-медичні експертні дані щодо наявності характеру та кількості вище вказаних тілесних ушкоджень, локалізації їх і взаємно різних анатомічних ділянках голови, шиї та лівої нижньої кінцівки, свідчать про те, що всі вони є наслідком тупої травми, спричинені не менш як шістьма контактами з тупим твердим травмуючим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, чим могли бути пальці та краї нігтьових пластинок пальців рук людини, чи будь-який інший предмет з аналогічними властивостями. Судово-медичні експертні дані щодо характеру виявлених ушкоджень, не суперечать строкам їх спричинення, вказаним в ухвалі судді та самою обстеженою дитиною, тобто 17.09.2018 року.

На момент проведення експертизи, всі зазначені тілесні ушкодження, відносяться до категорії легких (п. 2.3.5 правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України від 17 січня 1995 року) (т. 1 а.п. 231-232);

- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами: кухонною сокирою та деревяною скалкою для розкатування тіста, на які обвинувачений вказав, як на зняряддя скоєння злочинів.

Перелічені докази в сукупності логічні, послідовні, вони узгоджуються один з одним, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджують обґрунтованість обвинувачення за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ст. 348 КК України.
Дійшовши висновку про те, що сукупність перелічених судом фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення на користь обвинувачення, суд не може погодитися з твердженнями обвинуваченого та захисту, які зводяться до того, що обвинувачений не бажав настання смерті потерпілої, виходячи з таких міркувань.
Суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому злочину характеризується умислом, це прямо випливає з найменування складу злочину, що передбачений ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто протиправне позбавлення життя іншої людини.
Дії, що охоплюються диспозицією частини першої ст. 115 КК України, можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.
Як випливає з роз`яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).
Позиція захисту полягає в переконанні, що ОСОБА_6 , спричиняючи потерпілій тілесні ушкодження, керувався умислом на спричинення тілесних ушкоджень, тоді як його ставлення до настання смерті потерпілої характеризується необережністю у формі злочинної самовпевненості, коли, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваних дій і можливість настання тяжких наслідків цих дій, він легковажно розраховував на їх відвернення.
Суд не погоджується з такою позицією не лише тому, що не вбачає факторів, які в аналізуємій ситуації могли б відвернути настання смерті потерпілого, за розрахунком обвинуваченого, а, перш за все, враховуючи обставини спричинення шкоди.
З урахуванням обстановки заподіяння шкоди життю потерпілої, за якої обвинувачений навмисно наніс не менше ніж двадцять травмуючих ударів поспіль дерев`яною скалкою для розкатування тіста по тулубу, кінцівках, та в життєво важливий орган людини - голову потерпілої, потім кулаком в область лоба, а коли остання втратила свідомість, привівши її до тями, знову продовжив наносити їй удари, при цьому колегія суддів доходить беззаперечного висновку про те, що він не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і якщо не бажати, то свідомо припускати наслідки у вигляді смерті особи.
Навіть із пояснень самого обвинуваченого в судовому засіданні витікає, що він для себе вирішив, що вб`є свою співмешканку ОСОБА_15 , коли прямував за нею по двору зі скалкою в руках, коли та намагалась втекти до сестри.
У зв`язку з наведеними доводами колегія суддів вважає, що обвинувачений, протиправно позбавивши життя ОСОБА_15 , керувався непрямим умислом, тобто свідомо припускав настання смерті потерпілої.
Сама ж по собі заява обвинуваченого і захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілої, не підкріплена будь-якими фактичними даними, у зіставленні з сукупністю наведених судом доказів, не є підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтямиКК України і не звільняє його від відповідальності за умисне вбивство.
До доводів обвинуваченого на відсутність умислу на замах на вбивство працівника поліції, та позиції останнього, що діяв він виключно з метою того, щоб його вбили, колегія суддів ставиться критично, та зазначає наступне.
Так об`єктивна сторона злочину, передбачено ст. 348 КК України, полягає у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, і в даному випадку посягання на цю особу вчинено у зв`язку з його службовою діяльністю.
Злочин вважається закінченим з моменту замаху на життя, зазначених у ст. 348 КК України, осіб, незалежно від настання будь-яких наслідків.
Так за встановлених судом обставин, обвинувачений, не реагуючи на зауваження працівника поліції, будучи попередженим, що він застосує зброю, продовжив рух у його бік і замахувався кухонною сокирою, отже обвинувачений свідомо допускав настання смерті потерпілого внаслідок своїх дій. При цьому для складу злочину, передбаченого ст. 348 КК України, не вимагається, щоб потерпілий застосовував будь-які заходи до винного.
Доводи обвинуваченого, про те, що він йшов у бік поліцейського із сокирою, яка була в нього за спиною, і при цьому лише бажав, щоб його застрелили працівники поліції, оскільки не бажав жити, при цьому не мав умислу на вбивство працівника правоохоронного органу необгрунотовані, оскільки у обвинуваченого була реальна можливість позбавити себе життя до приїзду працівників поліції.
Так суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини, за встановлених судом обставин обвинувачений усвідомлював, що посягає на життя працівника правоохоронного органу, оскільки сам викликав поліцію, був усно попереджений, щодо застосування зброї, бачив на вулиці патрульну автівку та форменний одяг, в який були вдягнуті потерпілий ОСОБА_12 та його напарник, при цьому свідомо допускав настання смерті потерпілого ОСОБА_12 внаслідок своїх дій.
Крім того всі свідки одноголосно підтвердили те, що обвинувачений тримав сокиру саме над головою та замахувався нею саме у бік потерпілого ОСОБА_12 , при цьому був попереджений, що до нього буде застосована зброя. Отже обвинувачений вчинив замах на вбивство працівника правоохоронного органу щоб перешкодити його затриманню.
До того ж суб`єктивне сприйняття потерпілим дій обвинуваченого свідчило про умисел останнього позбавити життя працівника правоохоронного органу.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів:
- передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині;
- передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;
- передбаченого ст. 348 КК України, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому що він, 17 вересня 2018 року, приблизно в 13 годин 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, лаявся зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бив її невстановленим слідством металевим продовгуватим предметом. Побачивши гр-ку ОСОБА_13 , яка мешкає в сусідньому будинку АДРЕСА_2 , та має спільну межу з місцем проживання ОСОБА_6 , яка знаходячись у себе у дворі, вимагала припинити злочинні дії, зробила йому усне зауваження, ОСОБА_6 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством потерпілій ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, протиправно, на ґрунті неприязних відносин до останньої, маючи на меті викликати в неї реальне побоювання за своє життя та, посягаючи на її особисту безпеку, погрожуючи вбивством ОСОБА_13 , продемонстрував їй у себе в руках невстановлений слідством металевий продовгуватий предмет, та усно заявив, що він заколе її. Потерпіла ОСОБА_13 , зважаючи на обстановку та обставини, які склалися, предмет, яким погрожував ОСОБА_6 , агресивний стан правопорушника, сприймаючи погрози вбивством на її адресу як реальні, об`єктивно боячись за своє життя та здійснення цієї погрози, бажаючи уникнути протиправних по відношенню до неї дій з боку ОСОБА_6 уйшла в свій будинок.
Органом досудового слідства вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто за ч. 1 ст. 129 КК України.
На підтвердження винуватості вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.129 КК України судом досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, а саме:
- покази потерпілої ОСОБА_13 ,надані суду безпосередньо під час судового розгляду, про те, що обвинувачений її сусід, якого вона знає з дитинства, неприязних стосунків з ним не має. Так, 17.09.2018 року побачила, що ОСОБА_6 бив свою співмешканку якоюсь металевою «шпичкою», вона намагалась втекти до сестри у сусідній двір, та той її наздогнав, бив по ногах та руках. Побачивши це, вона почала робити йому зауваження, а він їй сказав «йди стара, а то зараз заколю», вона сприйняла його слова як погрозу своєму життю, бо він міг дійсно перестрибнути через паркан. Вона зачинилась у своєму будинку та більше не виходила. Поліцію не стала викликати, оскільки у сусідів постійно виникають бійки;
-протокол проведення слідчого експерименту від 27.09.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_13 , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 знаходячись за адресою: м. Синельникове, вул. Новоукраїнська, біля буд. № 88 остання на місці розказала про обставини за яких їй 17.09.2018 року погрожував ОСОБА_6 , так у дворі остання показала місце біля південно-східного кута будинку, пояснивши, що приблизно о 13:30 год вона знаходячись на вказаному місці побачила, що на відстані близько 10 метрів на схід від неї за парканом ОСОБА_6 бив деревяною круглою палкою свою співмешканку ОСОБА_15 , яка впала на землю та звала на допомогу. ОСОБА_13 зробила йому зауваження та у відповідь ОСОБА_6 став усно погрожувати їй, що заколе її, якщо вона буде йому заважати. ОСОБА_13 пояснила, що в цей момент вона бачила, що у ОСОБА_6 в одній руці була дерев`яна кругла палка, схожа на биту, а в іншій руці у нього був предмет, схожий на металевий шампур, та вона злякавшись забігла в будинок.

Оцінюючи докази, які надані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України, кожен окремо та в їх сукупності, суд визнає їх належними і допустимими та вважає, що вони є послідовними, логічними та такими, що доповнюють один одного, але жодним чином не доводять вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.
З об`єктивної сторони злочин за ч.1 ст.129 КК України проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя. Таке залякування може бути виражене у будь-якій формі: усно, письмово, шляхом демонстрації. Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які у кожному випадку є різними. При визначенні реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим тощо. Особливе значення при цьому має сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими.
Так, надані стороною обвинувачення докази в своїй сукупності підтверджують лише те, що потерпіла ОСОБА_13 була свідком сварки між обвинуваченим ОСОБА_6 та його співмешканкою ОСОБА_15 , яка мала місце у сусідньому дворі, який розмежовує їх парканом із сітки рабиці, і як було встановлено і з показів обвинуваченого і зі свідчень ОСОБА_13 , він дійсно відреагував на її зауваження агресивно, наказавши «не влазити» у сварку, при чому зі слів обвинуваченого сказав «заколпашу», а зі слів потерпілої «заколю», однак реальних погроз, які б могли свідчити про намір їх виконання не було, крім того негативних взаємовідносин між ним та сусідкою раніше не виникало, і його поведінка була продиктована наміром довести свій злочин стосовно ОСОБА_15 до кінця. Отже суб`єктивна сторона цього злочину яка повинна характеризуватися прямим умислом (тобто винний повинен усвідомлювати, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя, і бажати цього) відсутня.
Крім того потерпіла, як і при слідчому експерименті так і безпосередньо в судовому засіданні наполягала на тому, що у обвинуваченого в одній з рук був предмет, схожий на залізну «шпичку» чи то шампур, однак вказаний предмет під час досудового слідства із місця скоєння злочину не вилучався та не оглядався, обвинувачений заперечує, що взагалі тримав такий предмет того дня в руках.
Протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 зводиться лише до підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 стосовно обставин вбивства потерпілої ОСОБА_15 , а сам по собі факт того, що потерпіла почула від обвинуваченого фразу «не влазь, а то заколю», при цьому якщо потерпіла реально відчувала погрозу своєму життю і, як вона вказала, зачинилась у своєму будинку, мала реальну можливість зателефонувати до поліції та повідомити про правопорушення, однак цього не зробила, обмежившись лише зупиненням діалогу із обвинуваченим.
Крім того між потерпілою та обвинуваченим була відстань близько 10 метрів, що давало потерпілій реальну можливість безперешкодно зайти до свого будинку, при цьому обвинувачений жодних намагань проникнути до домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 не здійснював.
Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України стороною обвинувачення не надано.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 373 КПК України визначено, що виправдовувальний вирок ухвалюється, якщо не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За таких обставин, суд оцінюючи докази з точки зору достатності, приходить до висновку, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення недостатньо для доведення, «поза розумним сумнівом», наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тому суд приходить до висновку про виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 129 КК України.
Визначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, два з яких ч. 1 ст. 115 та ст. 348 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та за ч. 1 ст. 125 КК України, який відноситься до злочинів невеликого ступеню тяжкості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактично спричинених наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.
ОСОБА_6 є особою раніше судимою за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характерихується задовільно, у вчиненому не розкаявся.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 190 від 25.10.2018 року, ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє на теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, може нести кримінальну відповідальність. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.п. 245-248).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому правопорушенні. При цьому обставин, які б пом`якшували покарання за ч. 1 ст. 115 та ст. 348 КК України судом не встановлено.
Обставин, які пом`якшуюють покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить:
- вчинення кримінального правопорушення особою повторно, та рецидив злочинів;

- вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього;

- вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, є покарання у вигляді позбавлення волі за злочин, передбачені ч. 1 ст. 115 КК України та ст. 348 КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, а за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, при цьому застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, встановлені судом відомості про особу обвинуваченого дають підстави вважати можливими ухилення від суду.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ст. 348 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років;
- за ст. 348 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вказаних злочинів у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати за ч. 1 ст. 129 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушеня.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 17.09.2018 року.
До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Речові докази: пістолет «ПМ» 1967 р.в. № НОМЕР_1 з двома магазинами та 13 набоїв калібру 9 мм, що передані на відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Синельниківського ВП (квитанція № 110700) повернути до Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Чотири стріляних гільзи калібру 9 мм, фрагмент аркушу з РБК, кухонну сокиру, спортивні штани та дві дактилоплівки з мікрочастками з долоней рук трупу ОСОБА_15 , що передані на відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Синельниківського ВП (квитанція № 110700) знищити.
Дерев`яну биту, дерев`яну товкачу, дерев`яну скалку фрагмент волосся, зрізи нігтьових пластин з рук трупу ОСОБА_15 , що передані на відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Синельниківського ВП (квитанція № 110707) знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової експертизи зброї, оформлену висновком експерта № 25/3.2/830 від 01.10.2018 року у розмірі 3146 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого КПК України, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3