Провадження № 1-кп/520/330/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004126 від 24.10.2018 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо- спеціальною освітою, працюючого помічником сварщика ""Будова", зареєстрованогота проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 23.10.2018 року о 18 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на автомобільній стоянці по вулиці Люстдорфська дорога, 125/4 у м. Одесі, скориставшись довірливими відносинами як склались між ним та потерпілим ОСОБА_6 вирішив заволодіти мобільним телефоном останнього та у подальшому збути його, а грошовими коштами розпорядитися на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» GT E 1202i Duos вартістю 550 гривень з сім картою оператора ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилось 86 гривень, та сім картою оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилось 45 гривень, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 731 гривні.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю, та пояснив, що між ним та потерпілим ОСОБА_6 склалися довірливі відносини, у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_6 його колишній вчитель фізичного виховання. Так, 23.10.2018 року він попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Самсунг», для здійснення теефонного дзвінка, але власнику не повернув, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, здав його до ломбарду. У скоєному кається, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення її вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0004126 від 24.10.2018 року;
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.10.2018 року від ОСОБА_6 ;
-Звітом про ринкову вартість рухомого майна, з якого вбачається, що вартість мобільного телефону марки «Samsung» GT E 1202i Duos, складає 550 гривень, сім картка оператора ПрАТ «ВФ Україна»,складає 25 гривень, сім картка оператора ПрАТ «Київстар», складає 25 гривень;

-Протоколом огляду предмету від 25.10.2018 року, з фототаблицею з якого вбачається, що було проведено огляд мобільного телефону марки «Samsung» GT E 1202i Duos в корпусі біло кольору;

-Постановою про визнання речового доказу та залучення до матеріалів кримінального провадження від 25.10.2018 року, згідно якої мобільного телефону марки «Samsung» GT E 1202i Duos, визнати речовим доказом по кримінальному провадженню за № 0004126;
-Листом директора ПТ «Ломбард Онікс», згідно якого до ломбарду було закладено майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» GT E 1202i Duos;

-розпискою потерпілого ОСОБА_6 про отриманні на відповідальне зберігання мобільного телефону марки «Samsung» GT E 1202i Duos;

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не визнано.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинення злочину відносно особи похилого віку, відсутність матеріальних вимог у потерпілого до нього, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає доцільним і можливим застосувати до нього дію ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, так як вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung» GT E 1202i Duos вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1