Справа № 206/6119/18
Провадження № 1-в/206/711/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий-суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, письмову заяву представника Комунального підприємства Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження примусових заходів медичного характеру, -

ВСТАНОВИВ:
06.11.2018 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про продовження примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 .

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2009 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричну установу із суворим наглядом.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2015 року ОСОБА_6 було змінено примусові заходи медичного характеру на госпіталізацію до психітричної лікарні у відділення з посиленим наглядом.

Згідно ухвали Самарського районного судуд м. Дніпропетровська від 10.03.2017 року ОСОБА_6 було змінено примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

Лікар-психіатр та ОСОБА_6 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат, вважав за необхідне задовольнити письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимогст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 1 від 04.01.2018 року стосовно хворого ОСОБА_6 вказано, що в результаті проведеного медикаментозного лікування та комплексу соціально-реабілітаційних заходів, психічний стан хворого залишаеться стабільним, що візначається у відсутності афективних розладів, агресивних та ауто агресивних тенденцій. Однак відсутня адекватна оцінка чвого стану, важкості скоєного та асоціального способу життя. Враховуючи деліквентні форми поведінки на тлі зловживання рсихоактивними речовинами, виражену соціальну дезадаптацію, а також з метою завершення комплексної індивідуальної програми реабілітації комісією лікарів зроблено висновок про те, що ОСОБА_6 рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву представника Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 , задовольнити, та продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд,-

УХВАЛИВ:
Письмову заяву представника Комунального підприємства Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 про продовження примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1