ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/225/18 Справа № 191/4213/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню за №0001755,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

третьої особи,

щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на майно, а саме: вилучений 24 жовтня 2018 року під час огляду місця події на 52 км автошляху Т-0401 сполученням м.Дніпро м.Мелітополь вантажний автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_1 , та чорне вугілля, яке знаходилося в кузові.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що виявлені та вилучені 24 жовтня 2018 року під час огляду місця події вантажний автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , та чорне вугілля, яке знаходилося в кузові, є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому для ефективного розслідування є потреба в збереженні цього майна для встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не було зазначено, яким саме чином був накладений арешт на автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , разом з чорним вугіллям, що знаходилося в кузові, тобто чи шляхом позбавлення права на відчуження, чи шляхом позбавлення права на розпорядження та/або користування майном, чи шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Вказує на те, що слідчим в клопотанні не було зазначено: кількість, вага та інші ознаки вилученого чорного вугілля, а також номер кузова (шасі), вилученого автомобіля, його колір не були зазначені ані в протоколі огляду від 24 жовтня 2018 року, ані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, що робить неможливим точну ідентифікацію майна, що було вилучене, та на яке у подальшому був накладений арешт. Звертає увагу на те, що слідчим не зазначено у кого саме було викрадене вказане вугілля, хто є потерпілим від вказаного злочину, які збитки (як необхідний елемент складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України) спричинені потерпілому. Крім того, не зрозуміло, який процесуальний статус має власник автомобіля ОСОБА_7 та яке відношення має його автомобіль до факту викрадення вугілля. Вказує на те, що позбавлення ОСОБА_7 транспортного засобу призвело до втрати можливості останнім здійснювати підприємницьку діяльність з метою матеріального забезпечення себе та членів його родини.
Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з матеріалів провадження, 24 жовтня 2018 року працівниками Синельниківського ВП на ділянці автошляху Т-0401 сполученням м.Дніпро м.Маріуполь, на 52 км автошляху, через 1 км на північ від повороту на с.Новоолексіївка Синельниківського району зупинено автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , в кузові якого виявлено викрадене чорне вугілля. В ході проведення огляду місця події в період часу з 15:30 до 16:00 годин було виявлено та вилучено вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , кузов якого на половину завантажений чорним вугіллям, без відповідних супровідних документів.
25 жовтня 2018 року за даним фактом відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2018 року вилучене в ході огляду місця події чорне вугілля, яке знаходилося в вантажному автомобілі марки ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
Апеляційний суд, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль маркиЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 ,в кузові якого знаходилося чорне вугілля, являються предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення, тобто мають суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження та встановлення всіх обставин правопорушення, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали апеляційний суд оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року про накладення арешту на вантажний автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 554, державний номер НОМЕР_2 , та чорне вугілля, яке знаходилося в кузові залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4