Справа № 646/674/19
№ провадження 1-кс/646/898/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 27.01.2019 р., -

в с т а н о в и в:

04.02.2019 р. до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що він звернувся до прокуратури Харківської області з заявою про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , але до теперішнього часу, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, прокурором Харківської області відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення після отримання заяви не внесено, а лише повідомлено про відсутність у підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Уповноважена особа прокуратури Харківської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки.

Слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги визнано можливим розглянути скаргу за відсутності представника прокуратури Харківської області з дотриманням положень ст. ст. 26, 306 КПК України.

Заслухавши особу, яка подала скаргу, вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 27.01.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Харківської області з заявою, в якій повідомив про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, вчинене суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Дійсно кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.
Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року схвалені основні принципи незалежності судових органів, згідно яких судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин. Не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя, і судові рішення, винесені суддями, не підлягають перегляду. Цей принцип не перешкоджає здійснюваному відповідно до закону судовому перегляду чи пом`якшенню вироків, винесених судовими органами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду.
Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про вчинення суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 злочину, що виявилось у зловживанні владою або службовим становищем викликана його незгодою з таким рішенням, бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури, всупереч нормам Конституції України, об`єктивних даних, які свідчать про ознаки злочину заява скаржника не містить, а тому скарга на бездіяльність компетентних осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 27.01.2019 р. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1