ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 650/848/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/91/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 cт.185, ч.3 ст.187 КК України
У Х В А Л А
іменем України

12 лютого 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000213 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , заступника прокурора Херсонської області на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено:

за ч.3ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.
Міра запобіжного заходу особисте зобов`язання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Біла КриницяВеликоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 28.09.2010 року Великоолександрівським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, 28.11.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

засуджено:

за ч.3 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке його власністю, окрім житла;

за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.

Міра запобіжного заходу особисте зобов`язання.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
Цим же вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджено ч.3 ст.185 КК України, вирок щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується.

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_10 , ОСОБА_11 визнано винними та засуджено за вчинення таких злочинів.

1) 15 травня 2016 року близько 00-40 години ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись в с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою таємно, шляхом витягування віконної шибки та подальшого відкриття вхідних дверей, проникли до будинку АДРЕСА_3 вищевказаного населеного пункту, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де були застигнуті останньою, після чого, за мовчазною згодою щодо подальшого вчинення кримінального правопорушення, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_7 , що супроводжувався застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я останньої та виразилося у застосуванні до потерпілої двох ударів металевою сковорідкою по голові, внаслідок чого ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_7 відкриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забійної рани лобної та тім`яної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, заволоділи грошима ОСОБА_7 в сумі 275 гривень, з гаманцю, який перебував у сумці, що лежала у приміщенні кімнати спальні будинку, де вказала потерпіла після подальших словесних погроз застосування до неї небезпечного для життя насилля в разі ненадання грошей, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 275 гривень.

2) Крім того, 27.02.2016 року близько 21.00 години ОСОБА_11 , знаходячись в с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження металевої скоби навісного замка на вхідних дверях, проник до будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_13 , звідки повторно, таємно, умисно викрав бувший у використанні цифровий ефірний приймач «Т-2 ТR 2012-НD, вартістю 516,67 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

3) Також,11.07.2016 року близько 23.00 години ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за попередньою змовою, знаходячись в с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_14 , звідки, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали бувший у використанні холодильник «Днепр» моделі «ДХ-243-410», вартістю 2550 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважає призначене покарання надто суворим. В обґрунтування своїх доводів указує, що суд першої інстанцїї безпідставно не застосував вимоги ст.69-1 КК України, оскільки наявні чисельні пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, повне визнання ним вини, щире каяття, відшкодування збитків, завданих злочином, активне сприяння розкриттю злочину. Наголошує, що вчинив злочин внаслідок збігу важких сімейних обставин через хворобу батька, який перебуває на його утриманні. Просить дослідити додані до апеляційної скарги документи, змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши вимоги ст.ст.69, 69-1 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства;

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 посилається на незаконність вироку у зв`язку неповною судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх доводів указує, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого ОСОБА_11 на захист, оскільки не допитано свідка ОСОБА_15 , який на думку сторони захисту, причетний до вчинення злочинів у вказаному кримінальному провадженні. В обґрунтування недоведеності вини обвинуваченого за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України відносно потерпілої ОСОБА_7 , зазначає про неналежність та недопустимість доказів, якими вмотивовано висновок про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні вказаного епізоду злочину, оскільки згідно заяви потерпілої не вказано, що саме ОСОБА_11 був разом з ОСОБА_10 під час вчинення нападу на потерпілу. Вказує, що під час встановлення обставин справи також не доведено, що саме ОСОБА_11 був другим нападником. Посилається на непослідовність та неузгодженість показаній потерпілої щодо участі обвинуваченого у нападі на неї та подальшого з`ясування обставин кримінального провадження. Крім того, показання потерпілої ОСОБА_7 не узгоджуються з даними слідчого експерименту від 21.06.2016 року за її участю, який було проведено без участі ОСОБА_11 , що суперечить вимогам ст.240 КПК України. Також указує, що під час затримання та відібрання пояснень у обвинуваченого, органами досудового розслідування не було роз`яснено йому конституційні права та обов`язки, а отже його заява про вчинення злочину є недопустимим доказом. Звертає увагу на суперечливість показаній обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 щодо участі ОСОБА_15 у нападі. Стверджує, що суд з формальних підстав відмовив в задоволені клопотання про допит вказаного свідка, це порушило право на захист обвинуваченого.

За епізодом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_14 вказує, що участь ОСОБА_11 жодними доказами у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не підтверджується. Свідками підтверджено причетність братів Швидких до вчинення злочину.

За епізодом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_13 зазначає про порушення вимог закону під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , оскільки слідчу дію проведено без участі понятих та за відсутності захисника. Також указує, що показання свідка ОСОБА_17 щодо придбання у обвинуваченого викраденого майна жодними доказами не підтверджено, місце знаходження тюнера Т-2, який є предметом злочину, не встановлено, і він в якості речового доказу до справи не долучений. Судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням потерпілого, який ОСОБА_11 ніколи не бачив та не знає, він не приймав участі у слідчому експерименті за участю обвинуваченого. Наголошує, що у вироку не відображено суть показаній потерпілого в повному обсязі, зокрема щодо імовірності вчинення злочину його майна саме мешканцем с. Первомайського ОСОБА_18 . Сторона захисту зауважує, що прямих доказів доведеності вини обвинуваченого у інкримінованому не надано, здобуті докази є суперечливими та неналежними. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження відносно ОСОБА_11

- заступник прокурора Херсонської області посилається на незаконність вироку щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що всупереч вимогам ст.59 КК України у разі конфіскації частини майна, що конфіскується, суд зобов`язаний перелічити предмети, що підлягають конфіскації. Наголошує, що суд першої інстанції безпідставно вказав про неможливість конфіскації житла обвинувачених, чим допустив неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту. Вказує, що суд не перевірив, яким нерухомим майном володіють обвинувачені та чи входить воно до переліку майна, що не підлягає конфіскації. Просить дослідити обставини, що характеризують ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Призначити ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

Від апеляційної скарги, поданої прокурором Бериславської місцевої прокуратури на вирок щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прокурор відмовився.

У запереченням потерпіла ОСОБА_7 указує не необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 , просить її залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_12 учасниками кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги, просили їх задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні вимоги, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційні вимоги прокурора, вважала апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 такими, що не підлягають задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, заперечення на них, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та оспорює фактичні обставини кримінального провадження.

У своїх апеляційних скаргах прокурори не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено.

Що ж до доводів захисника ОСОБА_9 про недоведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, то вони є непереконливими.

Винність ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу та крадіжки підтверджується розглянутими у судовому засіданні доказами та відповідає фактичним обставинам справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 під час судового розгляду не визнав себе винним у вчиненні розбійного нападу та крадіжки, поєднаної з проникненням у житло за попередньою змовою групою осіб, та показав, на весні 2016 року працював у фермера разом з ОСОБА_10 , після роботи разом вживали спиртні напої у нього в будинку. Його співмешканка зробила зауваження з приводу того, що їм завтра на роботу, та сказала, щоб вони розходилися. Вієру пішов, а через деякий час повернувся. Було приблизно 20-00 год., та запропонував вжити ще горілки. Вієру дав кошти на покупку самогону, вони разом пішли та купили у Власенко пляшку. Після чого, ОСОБА_19 запропонував піти до його брата ОСОБА_20 , щоб вживати горілку. У брата ОСОБА_19 випив 50 гр. та ліг спати. ОСОБА_21 разом з ОСОБА_20 допив горілку та пішов додому. Приблизно о 3 годині приїхали працівники поліції та забрали його з будинку. Досудове слідство проводилося з участю його захисника. Слідчий експеримент проводився в сільській ради.

Ці заперечення ОСОБА_11 проти обвинувачення були предметом перевірки у судовому засіданні та спростовуються детально викладеними у вироку доказами.

(епізод № 1)

Обставини, за яких ОСОБА_11 вчинив розбійний напад, підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показаннями обвинувачений ОСОБА_10 про те, що злочин було вчинено за попередньою змовою саме із ОСОБА_11 , та пояснив, що 15.05.2016 року після роботи він разом с ОСОБА_21 вживали спритні напої у будинку останнього. Коли допили самогон, вирішили піти до сусідки, щоб вкрасти метал. Було близько 00-00 години, пішли до сусідки через город. ОСОБА_21 відкрив хвіртку веранди. Зайшовши до будинку, вони побачили, що світло вимкнуто, пройшовши далі, побачили, що нічого не світиться, вирішили вийти з будинку. ОСОБА_21 йшов першим, він шов за ним. Але в кімнаті включився телевізор, потерпіла ОСОБА_7 вийшла до веранди та побачила його ( ОСОБА_19 ), ОСОБА_21 вимкнув світло. Він взяв сковорідку з плити, що була позаду нього, та вдарив потерпілу, від чого вона впала на спину. ОСОБА_21 схопив потерпілу та запитав, де гроші. Потерпіла відповіла, що у кімнаті в сумці. Зайшовши в кімнату, не побачивши сумку, він ( ОСОБА_19 ) перепитав потерпілу, вона відповіла, що сумка знаходиться на стільці. Повернувшись до кімнати, він взяв з сумки гаманець та витяг кошти в сумі приблизно 300 грн. Сказали потерпілій щоб, вона не телефонувала в поліцію. Зайшли до сусідки ОСОБА_22 , взяли ще пляшку самогону, пішли до брата Вієру - Котелі. Прийшовши до ОСОБА_20 , він ( ОСОБА_19 ) випив ще 50 гр. самогону та пішов спати. ОСОБА_21 залишився пити із ОСОБА_20 . Коли ОСОБА_21 пішов, йому не відомо. Вночі приїхали працівники поліції та забрали його з будинку брата. Слідчий експеримент проводили в сільській раді в зв`язку з тим, що він соромився, що накоїв. Спочатку потерпілій відшкодував матеріальну шкоду на суму 1000 грн., яку привіз до лікарні, а потім перерахував їй на карту ще 1600 грн..

З протоколів слідчих експериментів від 31.05.2016 року за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників, відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що вони добровільно, без будь-якого примусу та підказок, послідовно та детально повідомив про обставини вчинення ними розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 , розповіли, що через двері проникли до будинку, де вчинили напали на потерпілу ОСОБА_7 , якій ОСОБА_10 наніс удари сковорідкою по голові, обшукали сумку та забрали гроші у сумі 300 грн., а потім пішли. ( т.2 а.п. 61-65, 67 71)

При проведені зазначених процесуальних дій за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників будь-яких зауважень щодо їх змісту та зафіксованих в них обставин, від них та їх захисників не надходило.
Отже, з даних, які зафіксовані при слідчих експериментах за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 убачається, що повідомленні ними обставини вчинення злочину могли бути відомі лише особі, яка безпосередньо вчинили цей злочин.

Зазначені вище фактичні дані про обставини вчиненого злочину повідомлені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відповідають дійсності, оскільки вонипідтверджуються іншими доказами.

Аналіз, викладених вище даних, повідомлених обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за участю їх захисників наведений у вироку, обставини, при яких вони були надані, дали суду обґрунтовані підстави визнати результати слідчих експериментів належними, допустимими та достовірними доказами.
Зокрема, зазначені обвинуваченими обставини вчинення злочину, повідомлені за участю їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_23 і понятих (при проведенні слідчих експериментів. Викриваючи один одного в скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_7 , обвинувачені одночасно доповнювали повідомлені ними обставини вчинення злочину. Зазначені ними фактичні дані про час, місце, спосіб, дії кожного і про обставини скоєння злочину узгоджуються між собою і підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів.
У цих повідомленнях ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вказували такі істотні обставини вчинення злочину, які могли бути відомі лише їх співвиконавцям.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 15 травня 2016 року знаходилась вдома. Перед тим, як зайти до хати, вона в кухні зачинила вхідні двері на крючок. Потім десь біля першої години ночі вона встала та пішла в напрямку кухні, де є вихід до веранди. У дверному проймі вона зіткнулась з Вієру, якого знає вже дуже давно, він є її сусідом. За дверми ОСОБА_7 почула голос ОСОБА_21 , який голосно сказав ОСОБА_19 , щоб той вимкнув світло. Вієру схопив її за обличчя та шию, наніс чимось два удари по голові. Після цього потягнув до веранди, де знаходилась плита, витягнувши її до веранди біля ящика з цибулею, почав її запитувати, де гроші. Вона пояснила, що гроші в кімнати в сумці та шухляді, де їх знайшов ОСОБА_19 . Після цього вони пригрозили, щоб вона не повідомляла в поліцію. Коли вони пішли, вона встала та пройшла до кімнати, зателефонувала фельдшеру ОСОБА_24 .. Через декілька хвилин приїхала фельдшер зі своїм чоловіком, яким вона розповіла про те, що сталося, що її вдарив ОСОБА_19 . Коли ввімкнулося світло, вона зрозуміла, що її вдарили сковорідкою. Коли вона перебувала у лікарні, ОСОБА_19 привіз їй 1 000 грн., ОСОБА_21 також привіз їй 1 000 грн. Через кілька днів ОСОБА_19 переказав на її картку ще 1 600 грн..

Ці ж обставини вона підтвердила при пред`явлення особи для впізнання та на слідчому експерименті за її участю, де вона розповіла про обставини, яких ОСОБА_10 та інша особа ( ОСОБА_21 ) вчинили на неї напад та заволодіння її грошима.
(т.2 а.п. 46-48, 49 - 54);
Зазначені показання потерпілої суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.
З протоколу огляду місця події від 15.05.2016 року випливає, що під час огляду будинку потерпілої ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено чавуну сковорідку, яка є речовим доказом. (т.2 а.п. 22 26, 32, 33)

Висновком судово-медичної експертизи № 12 від 15.06.2016 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забиті рани лобової і тім`яної областей, які утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту, можливо 15.05.2016 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликають за собою короткочасний розлад здоров`я. Кількість, локалізація встановлених у потерпілої тілесних пошкодження свідчать про те, що вони були причини в результаті не менше двох травмуючих дій в області голови.
Висновки цієї експертизи не є суперечливими, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 відносно знаряддя вчинення злочинку, локалізації та механізму утворення легких тілесних ушкоджень, якими підтверджено той факт, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, вчинили напад на потерпілу з застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилося у нанесенні ОСОБА_10 двох ударів металевою сковорідкою по голові потерпілої, якими спростовуються твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_11 до розбійного нападу.

Свідок ОСОБА_24 показала, що в травні місяці, дату не пам`ятає, в п`ять хвилин першого зателефонувала ОСОБА_26 та повідомила, що не може зупинити кров. Вона разом з чоловіком приїхали до потерпілої, яка була у крові. На кухні був безлад, ящики розкидані, на стінці, підлозі, газовій пліті були розкидані продукти харчування. Потерпіла пояснила, що одного з нападників вона знає, а іншого ні. Також сказала, що їй погрожували, щоб вона не повідомляла поліцію. Вона сама зателефонувала у поліцію. На потерпілий були дві рубані рани з нечіткими краями, одна з яких була більшою за другу. Поліція приїхала десь біля 3 години, точно не пам`ятає. Зранку потерпілу повезли до приймального відділення. У відділені вона підписала протокол впізнання за фотознімками.

Ці ж обставини підтвердив свідок ОСОБА_27 , який показав, що він працює головою сільської ради. Разом з дружиною був у потерпілої ОСОБА_26 , у неї була розрубана голова та біля неї знаходилась сковорідка. Поки чекали поліцію, хтось з обвинувачених зайшов до сусідів, там була сварка. Біля 3 або 4 години приїхала поліція. Привели потім ОСОБА_19 , а потерпілу зранку повезли до приймального відділення. В лікарні до неї приходили працівники поліції та вона дивилась на фото, де впізнала ОСОБА_19 . Також у потерпілої запитували, яку суму в неї взяли, вона сказала, що приблизно 300 гривень.

Свідок ОСОБА_28 показав, що обвинувачений ОСОБА_10 є його братом по матері. Влітку 2016 році, дату він не пам`ятає, в обідній час ОСОБА_20 прийшов допомогти батьку, там зустрілись з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , із якими вжив дві пляшки горілки потім пішов додому. Вночі десь 10 - 11 годині прийшли ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , разом випили ще одну пляшку горілки. ОСОБА_21 пішов додому, а Вієру ліг спати на топчані. Близько 04.00 годин прийшов дільничний ОСОБА_29 , з ними був ОСОБА_21 , розбудили Вієру та пішли. Про те, що відбувалось у потерпілої, він не знає.

Свідок ОСОБА_30 показала, що була присутня при проведенні слідчого експерименту, який відбувався 31.05.2016 року в сільській раді. Знаходились там обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисники. Вієру та ОСОБА_21 розповідали по черзі як все відбувалось у потерпілої ОСОБА_26 вдома. Вієру розповів, як вдарив потерпілу сковородою по голові. Хто тримав потерпілу ОСОБА_31 вже не пам`ятає. Слідчий експеримент був у сільській раді, тому що обвинувачені соромились йти до будинку потерпілої. Протокол підписали всі учасники, зауважень не надходило.

Свідок ОСОБА_32 показала, що була присутня при проведенні слідчого експерименту, який відбувся в сільській раді 31.05.2016 року. Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 розповідали по черзі, як все відбувалась у потерпілій в домі. Розповіли, що вживали алкоголь та вирішали вкрасти метал в будинку у потерпілої. Вони не знайшли метал, але потім витягли шибку та зайшли в будинок. Вієру вдарив ОСОБА_26 сковорідкою по голові. ОСОБА_21 також все розповідав при захисниках. Зауважень від учасників експерименту не надходило. Також знімалось все на відео.

Свідок ОСОБА_33 показала, що ввечері 15.05.2016 року о 23.00 вона лягла спати. Серед ночі, часу вона не пам`ятає, подзвонили в хвіртку. Коли вона відкрила, на порозі був ОСОБА_21 , із яким стояв ОСОБА_19 . Більш нікого не було. ОСОБА_21 просив продати йому горілку, вона винесла їм пляшку горілки. ОСОБА_21 дав її кошти в сумі 20 грн..

Свідок ОСОБА_34 показала, що 15.05.2016 року вона працювала в магазині, коли до неї прийшли ОСОБА_21 та ОСОБА_19 та купили пиво у пластикових пляшках і цигарки. Більш того дня до неї не приходили.

Зазначені вище дані слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показання обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої та свідків правильно оцінені судом, якими підтверджено той факт, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_7 , а отже у суду не було підстав ставити під сумнів достовірність результатів слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також показання ОСОБА_10 із зізнанням у судовому засіданні.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що ці особи (потерпіла, свідки, обвинувачений ОСОБА_10 ) могли обмовити ОСОБА_11 у вчиненні злочину, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження не має, а тому доводи сторони захисту з цього приводу є голослівними.

Як убачається з матеріалів справи, під час досудового розслідування ОСОБА_11 визнавав себе винним у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю.

Посилання захисника про необхідність допиту в якості свідка ОСОБА_15 , який нібито міг бути разом із ОСОБА_10 у день та час вчинення нападу на ОСОБА_7 , були предметом перевірки в суді першої інстанції та судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні цього клопотання сторони захисту, оскільки ця особа в якості свідка у цьому кримінальному провадженні не заявлялась, дані відповідно до вимог ст.290 КПК України сторонам не відкривались.

В апеляційній скарзі стороною захисту заявлено ті ж самі доводи, які побудовані на припущеннях, жодних конкретних доказів щодо причетності ОСОБА_15 до вказаного кримінального провадження не надано.

Колегія суддів зауважує, що стороною захисту висунуто вимогу щодо з`ясування місця знаходження вказаної особи, але це суперечить вимогам ст.93 КПК України, оскільки збирання доказів покладається на сторони кримінального провадження.

Під час судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_11 не надходило жодних зауважень про порушення його права на захист, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі з цього приводу, є надуманими.

Непричетність ОСОБА_11 до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 стороною захисту вмотивована перш за все відсутністю вказівок потерпілої безпосередньо на обвинуваченого, якого вона особисто не знає та не бачила в момент нападу.

Ці доводи є безпідставними, оскільки жодним чином не спростовують показання потерпілої ОСОБА_7 , яка впевнено вказала на ОСОБА_11 , який з ОСОБА_10 вчинили на неї розбійний напад.

Крім того, в матеріалах провадження наявна заява потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якої, обвинуваченим ОСОБА_11 надано їй грошові кошти на лікування в сумі 1000 гривень (т.2 а.п. 53), що відповідає поясненням самої потерпілої про відшкодування обвинуваченим наслідків від власних злочинних дій.

Жодних доказів наявності будь-якого примусу обвинуваченого до відшкодування збитків, завданих злочином, стороною захисту та самим обвинуваченим не надано.

Факт того, що потерпіла зрозуміла про причетність ОСОБА_11 до нападу на неї в момент надання матеріальної допомоги на лікування, жодним чином не свідчить про неправдивість її показаній.

Показання потерпілої щодо вчинення злочину відносно неї є узгодженими, вона не заперечувала, що особисто ОСОБА_11 в момент вчинення злочину не бачила в обличчя, а дізналась про нього вже у лікарні, проте однозначними є її показання щодо вчинення злочину декількома особами. Стороною захисту не спростовано підстави явки обвинуваченого ОСОБА_11 до лікарні та надання ним матеріальної допомоги потерпілій на лікування.

Вказівки сторони захисту про те, що за встановлених обставин, ОСОБА_11 , який утримував потерпілу, мав забруднити одяг кров`ю, що не встановлено під час досудового розслідування, є лише припущеннями сторони захисту і той факт, що у обвинуваченого ОСОБА_11 вилучались будь-які речі для огляду, матеріалами провадження не підтверджено.

Доводи захисника про непослідовність показаній потерпілої та непричетність ОСОБА_11 до нападу на неї, спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 щодо обставин вчинення злочину та даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 та його захисника про вчинення ним злочину відносно ОСОБА_7 ..

Твердження захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , якому не роз`яснено конституційні права та обов`язки, не підтверджені при перевірці матеріалів кримінального провадження, в процесуальних документах не зафіксовано жодних зауважень з цього приводу. Захисником здійснено помилковий висновок про необхідність роз`яснення заявнику положень ст.63 Конституції України.

Вимогами ст.60 КПК України врегульовано права заявника, які роз`яснено ОСОБА_11 під час відібрання заяви про вчинення злочину.

Не підтверджено матеріалами кримінального провадження фактів будь-якого приводу обвинуваченого до органів досудового розслідування. Добровільність сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_11 під час досудового розслідування не оскаржувалась, тому судом першої інстанції обґрунтовано визнано позицію ОСОБА_11 про невизнання вини обраним способом захисту.

Позбавлені підстав і посилання захисника про невідповідність проведеного слідчого експерименту від 21.06.2016 року за участю потерпілої, оскільки результати проведеної слідчої дії, які викладено в протоколі та фототаблицях до нього, відповідають вимогам ст.240 КПК України. Жодних доказів про порушення вказаних положень або наявності істотних порушень відповідно до вимог ст.87 КПК України, що є підставами для визнання вказаного доказу неналежним чи недопустимим не наведено. Доводи сторони захисту жодним чином не спростовують належність, допустимість та достовірність результатів слідчого експерименту, дані якого узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілої щодо обставин вчинення злочину, а також даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 та його захисника про вчинення ним злочину відносно ОСОБА_7

(т.2 а.п.50-54).

Колегія суддів не приймає до уваги вказівки захисника про порушення вимог закону через не проведення слідчого експерименту на місці злочину за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , виходячи з наступного.

Як встановлено при перевірці матеріалів кримінального провадження, 31.05.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника та понятих було проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачений ОСОБА_11 розповів про обставини вчинення злочину та наголосив, що безпосередньо на місці вчинення злочину не буде відтворювати обставини злочину, так як йому соромно, повідомив, що до органів досудового розслідування з`явився із зізнанням без будь-якого примусу. Від учасників вказаної слідчої дії не надходило будь-яких зауважень та клопотань про обов`язковість відтворення обставин вчинення злочину на місці події, а тому право обвинуваченого на захист не було порушено.

(т.2 а.п. 67-69).

Отже, доводи сторони захисту про належність та недопустимість зібраних та досліджених доказів, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, слід визнати безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами провадження.

Наведені вище докази у своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин, за яких ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили розбійний напад на потерпілуОСОБА_7 , та викривають їх у вчиненні цього злочину, якими спростовуються твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого злочину.

(епізод 2)
За епізодом крадіжки ТВ-тюнера у потерпілого ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним та показав, що із потерпілим ОСОБА_35 хоча й живе в одному селі, але знайомий із ним не був. Крадіжку Т-2 в нього він не скоював. Дати він не пам`ятає, працівники поліції привезли його на слідчий експеримент до будинку. Примусу до визнання крадіжки з боку слідчого не було. Швидкому ОСОБА_36 -тюнера він не продавав. Чому ОСОБА_37 повідомив про це, він не знає, ніяких конфліктами між ними не було.
Ці заперечення ОСОБА_11 проти висунутого обвинувачення були перевірені судом та спростовуються такими доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_11 вчинив крадіжку підтверджуються, зокрема, даними протоколу слідчого експерименту від 20.07.2016 року за участю ОСОБА_11 , де він добровільно, без будь-якого примусу та підказок, послідовно та детально повідомив про обставини вчинення ним крадіжки ТВ-тюнера у потерпілого ОСОБА_13 , показав, що через двері проникли до будинку, де з кімнати викрав тюнер, який потім продав своєму знайомому ОСОБА_38 за 100 гривень.

(т.2 а.п. 141 -145)
При проведені цієї процесуальної дій за участю ОСОБА_11 будь-яких зауважень щодо його змісту та зафіксованих в них обставин, від нього не надходило.
Отже, з даних, які зафіксовані на слідчому експерименті за участю ОСОБА_11 убачається, що повідомленні ним обставини вчинення злочину могли бути відомі лише особі, яка безпосередньо вчинили цей злочин.

Зазначені вище фактичні дані про обставини вчиненого злочину повідомлені ОСОБА_11 відповідають дійсності, оскільки вонипідтверджуються іншими доказами, які дали суду обґрунтовані підстави визнати результати слідчого експерименту належним, допустимим та достовірним доказом.

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що його на протязі 2 3 тижнів не було вдома за адресою АДРЕСА_4 , він заходився у своєї дружини за іншою адресою. Коли повернувся додому, то побачив, що у нього вкрали бувший у використанні цифровий ефірний приймач « ОСОБА_39 , який йому подарувала мати.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.03.2016 року встановлено, у домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 виявлено відсутність ОСОБА_40 - тюнера.

(т.2 а.с.127-129)

Висновком судово-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість ТВ -тюнера «Т-2 ТR 2012-НD» становить 516,67 грн.. (т.2 а.п.133-136)

Свідок ОСОБА_41 показав, що на початку весни 2016 року зустрів ОСОБА_11 , який запропонував йому купити ТВ-тюнер, пояснивши, що він не крадений, а йому ( ОСОБА_21 ) треба гроші, тому вирішив продати, назвавши ціну у 100 гривень. Він знає ОСОБА_42 з дитинства, тому у нього не викликало сумнівів щодо правдивості походження ОСОБА_40 -тюнера. Вдома мав супутникову антену, проте вона належала сестрі, яка могла забрати його в будь-який момент, тому вирішив придбати у ОСОБА_43 -тюнер. Згодом посварився з дружиною, яка з дозволу сестри забрала тюнер від супутникової тарілки та пішла жити до матері. Згадавши, що раніше він придбав ОСОБА_40 -тюнер у ОСОБА_21 , вирішив його встановити вдома. Як виявилося він був не працюючим, тому згодом разом з іншим домашнім сміттям був викинутий. ОСОБА_44 -тюнер невеликого розміру, чорного кольору, назви не пам`ятає, так як написано було на іноземній мові.

Ці показання потерпілого та свідка узгоджується з даними слідчого слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , який повідомив обставини вчинення злочину та показав як саме вчинив крадіжку ОСОБА_40 -тюнера. (т.2 а.п 141-145)

Даних, які б свідчили про те, що ці особи (потерпілий та свідок) могли обмовити ОСОБА_11 у вчиненні злочину, в матеріалах провадження не має, про це також не вказував ОСОБА_11 як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду.

Доводи захисника про порушення вимог кримінального закону під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , який проведено у відсутності захисника, є безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявне клопотання захисника ОСОБА_23 , відповідно до якого він не заперечував проти проведення слідчої дії від 20.07.2016 року за його відсутністю, проти чого не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_11 (т.2 а.п. 209)

Є надуманими твердження захисника про відсутність понятих під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, оскільки це спростовується даними, зафіксованими у відповідному протоколі, в якому вказано відомості про понятих та які ними підписано.

Посилання захисника на те, що потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні виразив припущення зі слів інших осіб про причетність до злочину мешканця с. Первомайського ОСОБА_45 , якого бачили поблизу домівки потерпілого, жодним чином не свідчать про те, що крадіжку вчинила саме ця особа, оскільки рішення суду першої інстанції не може ґрунтуватись на припущеннях. На цю особу, як причетну до вчинення злочину, жодним учасником кримінального провадження не вказано. Будь-яких доказів про наявність підстав для притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності стороною захисту не надано.

Вказівки захисника про відсутність тюнера та не визнання його речовим доказом, не є підставою для скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_11 ..

З показань свідка ОСОБА_46 встановлено, що ОСОБА_40 -тюнер, який йому продав ОСОБА_11 , виявився непрацюючим, а тому він його викинув з іншим домашнім сміттям.

Наведені вище докази у своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин, за яких ОСОБА_11 вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_13 , яким суд дав належну оцінку, та викривають його у вчиненні цього злочину.

(епізод № 3)

За епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним та показав, що був в с. Новопавлівка, де у будинку ОСОБА_47 вживали спиртні напої, де також був ОСОБА_48 . Близько 17 - 18 год. поїхати в с. Нова Криниця на мотоциклі ОСОБА_49 , але десь в середині села мотоцикл заглух та його затягнули на узбіччя на АДРЕСА_5 . Там жила ОСОБА_50 , з якою співмешкав ОСОБА_51 , якого знав ОСОБА_52 . Останній пішов до будинку, через декілька хвилин він повернувся та сказав, що вдома нікого не має. Швидкі залишились біля мотоцикла, а він ( ОСОБА_21 ) пішов у туалет до зруйнованого будинку. Коли повернувся, почув крики Перезви молодшого та побачив ОСОБА_49 біля мотоцикла, а ОСОБА_53 не було. Бачив холодильник неподалік мотоцикла, хто викрав холодильник він не знає. Ніяких конфліктів зі ОСОБА_54 у нього не було.

Ці показання ОСОБА_11 були предметом перевірки та обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам.

Обставини, за яких за яких ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили крадіжку підтверджуються, зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 , який пояснив, що в липне або червні 2016 року приїхав до брата в с. Новопавлівка, мав при собі пляшку горілки. Швидкий ОСОБА_55 запропонував вжити горілку. Через деякий час прийшов ОСОБА_21 , який також із ними вживав горілку. Він запропонував брату та ОСОБА_21 поїхати в с. Біла Криниця до бару та продовжувати там, так як у нього були кошти. Вони втрьох сіли на мотоцикл та поїхали по селу, але мотоцикл почав глохнути та зупинився. Вони скотили його на узбіччя. Їх знайома ОСОБА_50 проживала неподалік того місця. Він та ОСОБА_21 пішли до хати ОСОБА_56 , а ОСОБА_52 залишився біля мотоцикла. Хвіртка до подвір`я була не замкнута, вони зайшли на подвір`я, будинок був зачинений, висів замок, а літня кухня була відкрита. Вони із ОСОБА_21 зайшли до літньої кухні, там був холодильник, який не працював та лежав на підлозі. Хто запропонував винести холодильник, він не пам`ятає. Вони разом з ОСОБА_21 взяли його та понесли, так як хвіртка була вузька, понесли через ворота та зачепили їх. Це почув сусід ОСОБА_57 молодший та почав кричати. Вони біля хвіртки кинули холодильник. Він підбіг до мотоциклу, ОСОБА_21 сховався. Швидкий ОСОБА_55 був біля мотоциклу. Малий Перезва прибіг, вимкнув в мотоцикли провід та побіг гукати батьків. Коли батьки Перезви прийшли, то малий ОСОБА_57 сказав, що їх було троє. Почали шукати та знайшли ОСОБА_21 в кущах. Тоді погукали ОСОБА_58 . З ОСОБА_21 у них нормальні відносини, конфліктів не було.
З протоколів слідчих експериментів від 20.07.2016 року за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 убачається, що вони добровільно, без будь-якого примусу та підказок, послідовно та детально повідомив про обставини вчинення ним крадіжки майна потерпілої ОСОБА_14 , показали, що проникли до літньої кухні, звідки викрали холодильник, який вони кинули, коли їх помітили сусіди. ( т.2 а.п. 174 -180, 202 -209)
При проведені зазначених процесуальних дій за участю ОСОБА_59 та ОСОБА_11 будь-яких зауважень щодо їх змісту та зафіксованих в них обставин, від них не надходило.
Отже, з даних, які зафіксовані на слідчих експериментах за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , убачається, що повідомленні ними обставини вчинення злочину могли бути відомі лише особам, які безпосередньо вчинили цей злочин.

Зазначені ними фактичні дані про обставини вчиненого злочину відповідають дійсності, оскільки вонипідтверджуються іншими доказами, які дали суду обґрунтовані підстави визнати результати слідчих експериментів належними, допустимими та достовірними доказами.

Потерпіла ОСОБА_14 показала, що в літку 2016 року в будинку сестри ОСОБА_60 за адресою АДРЕСА_5 було викрадено холодильник «Днепр» 2009 року, який належить їй, вона надала його для користування своїй сестрі. Про крадіжку вона дізналась від чоловіка ОСОБА_61 , якому зателефонував ОСОБА_62 та розповів про те, що викрадено холодильник.
Свідок ОСОБА_27 показав, що він працює головою сільської ради. Дату не пам`ятає, десь в червні, була крадіжка по АДРЕСА_5 . Сусіди почули, що щось відбувається, так як вдома потерпілої нікого не було. Вийшли на двір та побачили, що хтось несе велику річ. Вибігли на вулицю побачили, що стоїть мотоцикл, а неподалік нього лежить холодильник. ОСОБА_21 був в кущах, його привели, а ОСОБА_12 весь час намагався домовитись. Від обвинувачених був запах спиртного. Потім дізнались про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_21 витягли холодильник, а потім кинули його в кущі. Свідками були ОСОБА_63 та ОСОБА_64 ..
Свідок ОСОБА_65 показав, що він проживає за дві хати, де сталася крадіжка за адресою АДРЕСА_5 , де власником будинку є ОСОБА_14 , а проживає ОСОБА_66 . В один із днів, дати точної не пам`ятає, до нього прибігла сусідка, яка повідомила про крадіжку. Він вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_12 біля мотоцикла ОСОБА_47 (молодшого брата), потім привели ОСОБА_21 . Десь біля 10 метрів від мотоциклу в кущах знаходився холодильник, вони всі були в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_41 показав, що в один із днів літа 2016 року до нього додому приїхав брат ОСОБА_12 , запропонував випити за зустріч. Десь через годину-півтори прийшов ОСОБА_21 , який живе через 4-5 хат від нього. Вони утрьох вирішили поїхати на Білу Криницю в Новопавлівку, взяли мотоцикл брата, він сів за кермо. Біля балочки на Косовського заглох мотоцикл. Він запропонував, щоб ОСОБА_21 з ОСОБА_67 сходили до середнього брата - ОСОБА_68 , щоб взяти телефон та зателефонувати другу обвинуваченого ОСОБА_69 , який міг би приїхати на своєму мотоциклі та причепити і відвести поламаний мотоцикл. Так як сам він (свідок) був дуже на підпитку, то залишився біля мотоциклу, а ОСОБА_21 та ОСОБА_12 пішли до середнього брата. Знаходячись біля мотоциклу, намагався його відремонтувати. Через 15 хвилин виявилося, що з котушки випав бронепровод, встановивши його на місце йому вдалося мотоцикл завести. Доїхавши до двору ОСОБА_56 , з якою проживав середній брат ОСОБА_70 , він зупинився. Тут на нього накинулась сусід ОСОБА_57 , кричав та світив ліхтарем. На території подвір`я ОСОБА_56 він побачив великий ящик, який виявився холодильником, він просто лежав в траві. Хто приніс туди холодильник і яким чином, він не бачив. Потім ОСОБА_57 викликав сільського голову ОСОБА_71 , а той в свою чергу, з`явившись, викликав наряд поліції. Приїхала поліція та забрала їх до відділку. Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_21 йому нічого не розказували про холодильник та його крадіжку.
Свідок ОСОБА_34 пояснила, що у серпні 2016 року вона була вдома, десь о 23-00 годині до них прийшов син ОСОБА_57 та розповів, що у сусідки ОСОБА_56 намагалися вкрасти холодильник. Вони разом вийшли на вулицю та побачили, що біля мотоциклу з коляскою стояв ОСОБА_48 , потів вийшов ОСОБА_52 , ОСОБА_21 присів на навпочіпки та промовив «о це я під`їхав». Швидкий ОСОБА_72 сказав, що ОСОБА_50 просила забрати холодильник та просив не викликати поліцію. Швидкий ОСОБА_55 бігав по вулиці.
Зазначені вище показання обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілої, свідків узгоджуються між собою не тільки стосовно перебування ОСОБА_11 разом із братами Швидкими на місці вчинення злочину, а також обставинами того, що саме ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 вчиняли злочин безпосередньо та ОСОБА_21 , будучи поміченим в момент вчинення злочину, намагався сховатись з метою уникнення відповідальності.

Даних, які б свідчили про те, що ці особи (обвинувачений ОСОБА_12 та свідки) могли обмовити ОСОБА_11 у вчиненні злочину, в матеріалах провадження не має, про це також не вказував ОСОБА_11 як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду.

З протоколу огляду місця події від 12.07.2016 року за адресою АДРЕСА_5 з фототаблицею до нього, вбачається, що під час огляду виявлено та вилучено холодильник марки «Днепр» модель «ДХ 243 - 410» та мотоцикл «МТ» чорного кольору без реєстраційного номеру (т.2 а.п. 148 -155)

Висновком судово-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість бувшого у використанні холодильнику марки «Днепр» моделі «ДХ 243 -410», станом на липень 2016 року становить 2550 грн..

(т.2 а.п.169 171)

Висновками щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного та наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 16 від 12.07.2016 року, встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебували у стані гострої алкогольної інтоксикації. ( т.2 а.п. 158, 159)

Доводи захисника про те, що злочин було вчинено братами ОСОБА_73 та ОСОБА_74 і саме їх свідки бачили на місці події, позбавлені підстав, оскільки судом встановлено, що на місці події бачили ОСОБА_75 та ОСОБА_21 . ОСОБА_41 , на якого сторона захисту вказує як на особу, яка вчинила злочин, був весь час біля мотоцикла, що підтверджено показаннями свідків та даними слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Також свідки не вказували на те, що ОСОБА_41 ніс холодильник з двору потерпілої.

Про обов`язковість допиту інших свідків стороною захисту не заявлялось.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_11 під час слідчого експерименту вказав, що він з ОСОБА_12 викрали холодильник «Дніпро», і будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення вказаної слідчої дії, не виявлено. (т.2 а.п. 202-209)

Голослівними є доводи захисника про те, що мотоцикл, на якому приїхали обвинувачені та свідок, не визнано речовим доказом, оскільки відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 15.07.2016 року, мотоцикл визнано речовим доказом. (т.2 а.п. 157)

Інших доводів, якими б спростовувались висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні вказаного злочину, стороною захисту не наведено.

Наведені вище докази у своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин, за яких ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_14 , яким суд дав належну оцінку, та викривають їх у вчиненні цього злочину.
Дослідивши зібрані докази, надані стороною обвинувачення, та оцінивши їх в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачених, потерпілих, свідків та дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих ним злочинів та правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Докази винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на які посилалися органи досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст.94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд дотримався вимог ст.ст.10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Тому доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду, слід визнати голослівними.

Отже, під час судового розгляду стороною обвинувачення було надано належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили інкриміновані ним злочини.
У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що судом не дана належна оцінка зібраним у кримінальному провадженню доказам, наданих стороною обвинувачення, не відповідають дійсності.

А тому, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невинуватість ОСОБА_11 , є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним доказам.

Підстави для скасування вироку щодо ОСОБА_11 та закриття кримінального провадження, як про це ставиться питання захисником, колегія суддів не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів на досудовому розслідуванні та судовому розгляді провадження, дослідженні та оцінці доказів, як на це вказує сторона захисту, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_11 , судом апеляційної інстанції не виявлено. Докази в кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Що ж до доводів обвинуваченого ОСОБА_10 про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що ним фактично порушується питання про недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог закону, що безпосередньо пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує апелянт, не має.

Покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 виді позбавлення волі призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, їх кількості, вчинені злочини за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відносяться до особливо тяжких злочинів та тяжких, даних про їх особи, що всі обвинувачені за місцем проживання характеризуються посередньо, ОСОБА_11 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення корисливих злочинів, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання всіх обвинувачених, визнано вчинення ними злочинів у стані алкогольного сп`яніння, і визначено кожному з них покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей кримінального закону, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про наявність підстав для пом`якшення йому покарання із застосуванням вимог ст.69, 69-1 КК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки пом`якшуючі обставини, на які він посилається, були враховані судом при призначенні покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.187 КК України.

Ті обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_10 як такі, що на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання та вказують на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, зокрема, визнання ним вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, збіг особистих та сімейних обставин, наявність на його утримання непрацездатного батька, який потребує сторонньої допомоги, то вони у даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку його особи.

З матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_10 не має постійного місця роботи та законного джерела доходу, вчинив корисливий злочин у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

Характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із застосуванням насильства, свідчать про суспільну небезпеку його особи та неможливість його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки призначення йому менш суворого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, як про це він ставить питання в апеляційній скарзі, буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в цій частині, як про це просить обвинувачений ОСОБА_10 , колегія суддів не знаходить.

Що стосується доводів заступника прокурора Херсонської області про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст.59 КК України в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, на думку прокурора, суд безпідставно вказав в резолютивній частині вироку про неможливість конфіскації житла, посилаючись на те, що у разі конфіскації не всього майна, а лише його частини суд повинен зазначити, яка сама частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються, чим порушив вимоги ст. 59 КК України.

Зі змісту вироку вбачається, що суд призначив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.3 ст. 187 КК України додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є їх власністю, окрім житла.

Відповідно до п.1 ч.1 Додатку до Кримінального кодексу України «Перелік майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком» - не підлягає конфіскації жилий будинок з господарськими будівлями в сільській місцевості, якщо засуджений та його сім`я постійно в ньому проживають.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є мешканцями сільської місцевості, де постійно проживають. ОСОБА_10 проживає разом з батьком в с. Новопавлівка, Великоолександрівського району Херсонської області, ОСОБА_11 мешкає у тому ж сілі із співмешканкою, шо підтверджено довідками Новопавлівської сільської ради (т.2 а.п. 91, 227, т.5 а.п. 162), тому суд обґрунтовано вказав про неможливість конфіскації житла, де вони постійно мешкають з іншими членами сім`ї.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були безумовними підставами для скасування або зміни вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг сторін обвинувачення та захисту відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Cудді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2