ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/2900/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/ 70 /18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст.286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ОСОБА_10 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта середня, не одружений, працює водієм-експедитором ПП «Фонтіна», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 обов`язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ПП «Фонтіна» на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 30000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.
У задоволенні цивільного позову ТОВ «Укравтотранс плюс» відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено повністю.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_12 майнову шкоду за пошкодження автомобіля у розмірі 100000,00 грн,кошти на лікування у розмірі 695,65 грн,відшкодування втраченого заробітку у розмірі 2322,10 грн,моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Стягнуто з ПП «Фонтіна» на користь ОСОБА_12 майнову шкоду за пошкодження автомобіля у розмірі 177570,27 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи №9060 від 01.06.2017 року в розмірі 3714,00 грн. та за проведення експертизи №663/17 від 09.08.23017 в розмірі 1186,44 грн.
Згідно вироку, 19 травня 2017 року приблизно о 07 год. 45 хв. ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 , на якому рухався по автомобільній дорозі «Київ-Харків-Довжанський» з боку вул. Бєлгородське шосе в напрямку вул. Леся Сердюка (Ком. Корка) м. Харкова зі швидкістю приблизно 110-120 км/год, перевищивши максимально дозволену швидкість руху 90 км/год, чим грубо порушив вимоги п.12.6 ґ) Правил дорожнього руху, де вказано: «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділовою смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год». Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 497км+350м, на території Дергачівського району Харківської області, водій ОСОБА_7 , рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості, перед зміною напрямку руху керованого ним автомобіля «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 не переконався в безпеці своїх дій, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки, виїхав на смугу руху зустрічного напрямку, створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху чим грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, а також п.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.1 розділу 34 Дорожня розмітка «Горизонтальна розмітка має таке значення: вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; ... Лінії 1.1 і 1.3 перетинати заборонено. Та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21011» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному для нього напрямку, після чого автомобіль «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 відлетів праворуч згідно напрямку свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота Рав4», р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 , яка рухалася в попутному з ним напрямку, та після цього зіткнення автомобіль «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 відлетів ліворуч згідно напрямку свого руху та скоїв зіткнення з автобусом «Еталон» р/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному для нього напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №652-А/17 від 15.06.2017 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого міжвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки без істотного зсуву. Порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_15 , виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом з перевищенням максимально дозволеної швидкості та маючи намір змінити напрям руху автомобіля «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 , не переконався в безпеці своїх дій, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки, виїхав на смугу руху зустрічного напрямку, створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21011», автомобілем «Тойота Рав4» та з автобусом «Еталон», спричинивши водію автобуса ОСОБА_11 тілесні ушкодження середньої тяжкості. Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_15 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи №663/17 від 09.08.2017, перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
В апеляційних скаргах:
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить вирок суду змінити.
Призначити ОСОБА_7 , покарання у виді 2 ( двох) років обмеження волі із звільненням від відбування призначеного основного покарання, з іспитовим строком в 1 ( один) рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вважає що вирок не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення і ухвалений без врахування відомостей про особу обвинуваченого, а відтак є надто суворим.
Зазначає, що судом не надана належна оцінка всім обставинам справи та не обґрунтовано призначено додаткового покарання у виді 1 ( одного) року позбавлення права керування транспортними засобами і не визначено мету його застосування.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн, та задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 про стягнення майнової шкоди за пошкодження автомобіля в розмірі 177 570, 27 - скасувати. Та відмовити у частковому задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 та задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 про стягнення майнової шкоди за пошкодження автомобіля.

При цьому зазначає, що ОСОБА_11 не навів жодних доказів на підтвердження факту глибини фізичних та душевних страждань, що унеможливлює встановлення порушення його професійних чи інших здібностей.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора представника потерпілих які заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанціїї зазначених вимог закону дотримався.
Судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. За місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання - посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Також, судом взято до уваги дані досудової доповіді, складеної представником уповноваженого органу з питань пробації.
Що стосується додаткового покарання, на необґрунтованість якого посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, то воно призначено в межах дискреційних повноважень суду на що є відповідне посилання у вироку.
Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а відтак доводи апеляційної скарги захисника стосовно його надмірної суворості відхиляються колегією суддів.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача стосовно неправильності вирішення судом цивільного позову зокрема стягнення з ПП «Фонтіна» на користь ОСОБА_11 30000 гривень на відшкодування моральної шкоди, та 177570,27 грн. на користь ОСОБА_12 на відшкодування майнової шкоди за пошкодження автомобіля, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частинами 3 та 4 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 належить ПП «Фонтіна».
Відповідно до трудового договору №22-к від 28.03.2017 ОСОБА_7 прийнятий на посаду водія у ПП «Фонтіна».
Представником цивільного відповідача ПП «Фонтіна» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до ОСОБА_7 були застосовані заходи стягнення за відсутність службового автомобіля у неробочий час за місцем його зберігання, тобто ПП «Фонтіна» не встановило факт самовільного заволодіння ОСОБА_7 транспортним засобом «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 та не притягло його до відповідальності.
Так як ОСОБА_7 19 травня 2017 року приблизно о 07 год. 45 хв. керував закріпленим за ним службовим транспортним засобом «Форд-Транзит» р/н НОМЕР_1 , який належить ПП «Фонтіна», то відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню ПП «Фонтіна».
Крім того, згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів
Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
З вироку суду вбачається, що потерпілим ОСОБА_11 під час дорожньо транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи №652-А/17 від 15.06.2017 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого міжвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки без істотного зсуву.
Відтак є очевидним, що зазначеним потерпілому була завдана моральна шкода.

Таким чином суд першої інстанціїї обґрунтовано частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , та стягнув з ПП «Фонтіна» на користь останнього 30000 гривень на відшкодування моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та врахувавши характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення, тривалості негативних наслідків, фізичному болю та стражданнях, які потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
В той же час підставою для часткового задоволення позову стало і те, що будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження глибини та тривалості понесених моральних страждань та погіршення стану здоров`я потерпілого, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Враховуючи викладене колегія судів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону не встановлено, а відтак підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ОСОБА_10 залишити без задоволення, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців .

Головуючий

Судді -