Справа № 132/2896/18
Ухвала
"14" листопада 2018 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ;

секретаря с/з ОСОБА_2 ;

за участі: прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого; ОСОБА_4 ;

захисника: ОСОБА_5 ;

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу. Також захисник просив зменьшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання захисник послався на те, що його підзахисний не мав та не має наміру переховуватися від суду, вчиняти злочини та впливати на покази свідків Крім того, захисник послався на те, що його підзахисний раніше не судимий, скоїв злочин уперше, має на утриманні малолітнього сина та мати пенсіонера по інвалідності.

Вислухавши доводи сторін, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на заставу, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 3) незаконно впливати на свідків 4) іншим чином перешкодати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, за змістом правової позиції, яка викладена у п. 50 Рішення ЄСПЛ «Шалімов проти України» від 04.04.2010 року, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших, справу «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено по 01 грудня 2018 року включно.

При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою відносно обвинуваченого на заставу, суд виходить із наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, вплинути на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачуються, відсутності місця роботи, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини згідно якої, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Окремо від того, суд звертає увагу на те, що згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 25.04.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Станом на день розгляду клопотання обвинувачений зазначеним правом не скористався. Доказів скрутного матеріального становища та відомостей щодо обставин, які перешкоджають обвинуваченому у реалізації права на внесення застави згідно ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 25.04.2018 року стороною захисту суду не надано.

З огляду на викладене, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у тому числі визначений розмір застави, та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились.

При цьому, суд приходить до переконання, що наведені стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу дані щодо особи обвинуваченого не переважають встановлених судом ризиків, передбачених ч.1, ч.3, ч. 4 ст.177 КПК України, та не гарантують в подальшому належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуюче вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також відсутність підстав для зміни та скасування запобіжного заходу, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 31, 177, 178, 197, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1