Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4850/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 грудня 2018 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 . Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що санкція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

За станом здоров`я підозрюваний ОСОБА_9 придатний до проходження військової служби, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що не виключає можливості застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки в самому клопотанні про обрання запобіжного заходу та під час його розгляду в суді прокурором були підтверджені та доведені реальні ризики, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, згідно ст.177 КПК України, вказано на службове становище та зв`язки підозрюваного, наявні контакти, а також обґрунтовано доведено неможливість запобігання цим ризикам у разі застосування до підозрюваного домашнього арешту чи іншого запобіжного заходу.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 , будучи тривалий час військовослужбовцем військової служби за контрактом, має стійкі та широкі зв`язки серед військовослужбовців та може негативним чином впливати на об`єктивне та всебічне встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 грудня 2018 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новограда-Волинського Житомирської області, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: квартира АДРЕСА_1 до 28 лютого 2019 року включно.

Покладено на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначено строк дії ухвали - до 28 лютого 2019 року включно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення проти задоволення цієї апеляційної скарги підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якими обмеження права особи свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 181, 194 КПК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0001680 від 31.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Згідно клопотання слідчого досудовим розслідуванням встановлено, що 26 лютого 2016 року солдат ОСОБА_9 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. 15 березня 2016 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 59 солдата ОСОБА_9 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 1 автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів.

В подальшому, 26 жовтня 2016 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 240 солдата ОСОБА_9 призначено на посаду старшого водія 3 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів.

29 грудня 2018 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 256-НР, призначено добовий наряд у складі днювального парку солдата ОСОБА_9 з 09 год. 00 хв. 30 грудня 2018 року по 09 год. 00 хв. 31 грудня 2018 року.

Так, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до вимог ст.ст. 1- 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Крім того, солдат ОСОБА_9 , будучи 30 грудня 2018 року днювальним парку у добовому наряді військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 267, 357, 358 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідав за підтримання внутрішнього порядку, охорону особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, приміщень і майна військової частини (підрозділу), контролю за станом справ у підрозділах і своєчасне вжиття заходів для запобігання правопорушенням, а також для виконання інших обов`язків внутрішньої служби.

Однак, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду старшого водія 3 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 267, 357, 358 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, 31 грудня 2018 року приблизно о 01 год., перебуваючи у виділеному для чергового парку приміщенні на території парку військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою АДРЕСА_2 , заволодів вогнепальною зброю автоматом «АКС-74У» № НОМЕР_2 та одним магазином з патронами, у загальній кількості 30 штук, калібру 5,45 мм., які попередньо були закріплені за днювальним парку цієї ж військової частини сержантом ОСОБА_10 , після чого, залишивши розташування вказаної військової частини з даною вогнепальною зброєю та боєприпасами, пішки направився до травматологічного відділення Новоград-Волинського територіального медичного об`єднання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 .

В подальшому, близько 02 год., солдат ОСОБА_9 , перебуваючи біля входу в травматологічне відділення Новоград-Волинського територіального медичного об`єднання за вказаною адресою, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з метою грубого порушення громадського порядку та залякування цивільного населення, із застосуванням вогнепальної зброї, а саме автомата «АКС-74У» № НОМЕР_2 та патрону, калібру 5,45 мм., здійснив один постріл в гору, після чого останнього працівниками правоохоронних органів затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, солдат ОСОБА_9 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - тобто в хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Санкція частини 4 статті 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років та, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

31 грудня 2018 року о 02 год. солдата ОСОБА_9 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

31 грудня 2018 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.4 ст.296 КК України.

Повідомлена ОСОБА_9 підозра повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: допитом свідка ОСОБА_11 ; допитом свідка ОСОБА_12 ; рапортом ОСОБА_13 ; рапортом ОСОБА_14 ; показаннями ОСОБА_9 ; протоколами оглядів місця події від 31 грудня 2018 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків, постійне проживання по місцю реєстрації з батьками, хоча і розлучений, проте має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу, є учасником бойових дій, а також тяжкість кримінального правопорушення, в вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та тяжкість покарання, що йому загрожуватиме в разі визнання його винним.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання не знайшли свого відображення такі ризики як переховування від органу досудового розслідування та прокурором у судовому засіданні не доведені. Навпаки, до матеріалів клопотання долучений протокол допиту підозрюваного, в якому ОСОБА_9 не відмовлявся від дачі показань, а тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Крім того, доводи слідчого в клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі про високий ступінь імовірності цих ризиків на даний час, як таких, що вимагають забезпечення саме у вигляді тримання під вартою особи, та посилання на те, що ризики не зменшились, є необґрунтованими, оскільки об`єктивними даними зазначені доводи не підтверджуються і ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого та прокурора щодо можливого перешкоджання слідству та встановленню істини з боку підозрюваного.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність належних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, не надав аналізу ризикам та те, що підозрюваний може може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, має стійкі та широкі зв`язки серед військовослужбовців та може негативним чином впливати на об`єктивне та всебічне встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 грудня 2018 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 лютого 2019 року з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді