Ухвала
Іменем України
18 березня 2019 р.

м. Київ
Провадження № 51-1244 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено:
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна крім житла;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна крім житла.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року змінену апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, вказаний вирок змінено в частині призначення покарання.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим:
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна крім житла;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна крім житла.
В решті вирок залишено без зміни.
Також апеляційні скарги на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року подавали захисник ОСОБА_5 , у якій зазначав про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України і просив пом`якшити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, та прокурор, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, проте до початку апеляційного розгляду вони відмовились від поданих скарг.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 грудня 2016 року, приблизно о 10.30 год. по вул. Лісового, 10, в м. Конотопі Сумської області незаконно придбав у ОСОБА_6 420 патронів калібру 5,45 мм та 440 патронів калібру 7,62мм, які перевіз до місця свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати.
У подальшому 13 грудня 2016 року приблизно о 14.50 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання незаконно збув ОСОБА_7 за 1000 грн. 440 патронів калібру 7,62 мм.
Цього ж дня о 20.10 год. під час проведення працівниками поліції обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_3 були виявлені та вилучені 420 патронів калібру 5,45 мм.
Також 13 грудня 2016 року о 21.30 год. під час проведення працівниками поліції обшуку гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі № 2 по вул. Деповській, 88, в м. Конотопі Сумської області, який належить ОСОБА_8 , були виявлені та вилучені 440 патронів калібру 7,62 мм, придбані у ОСОБА_4 .
Крім цього 13 грудня 2016 року ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, за невстановлених досудовим слідством обставин та у невстановленому місці незаконно придбав психотропну речовину амфетамін у кількості 0,1462 г., який став незаконно зберігати за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.
Цього ж дня приблизно о 16.00 год. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 передав вказану психотропну речовину амфетамін у кількості 0,1462 г. ОСОБА_6 в обмін на раніше отримані від останнього боєприпаси.
Крім цього ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, у грудні 2016 року, за невстановлених досудовим слідством обставин та у невстановленому місці незаконно придбав психотропну речовину амфетамін у кількості 2,5443 г., що є великим розміром, яку незаконно переніс за місцем свого проживання в квартиру АДРЕСА_3 , та став зберігати для власного вживання, без мети збуту.
13 грудня 2016 року о 20.10 год. під час проведення працівниками поліції обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін масою 2,5443 г., що є великим розміром.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вважає, що суд не навів достатніх мотивів для призначення ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а також не врахував всіх встановлених обставин вчинення злочинів та їх суспільну небезпеку.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості та тяжких, дані про особу засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочинів. Також колегією суддів взято до уваги що збут психотропної речовини відбувся не з ініціативи ОСОБА_4 .
За відсутності обставин, що обтяжують покарання судом визнано пом`якшуючими покарання обставинами визнання вини, щире каяття та виключно позитивну характеристику ОСОБА_4 .
З огляду на це, суд дійшов висновку про можливість призначення засудженому основного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті.
Таким чином, призначивши ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, і визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна крім житла, яке слід відбувати реально, судом не порушено вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3