У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011422 від 15.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Києва, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, непрацюючому, одруженому, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 21.06.2017 року Деснянським районним судом міста Києва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

15 грудня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , 14.12.2018, приблизно о 20 год. 00 хв., перебував в магазині «Лакі Лук», що в ТЦ «Сільвер Бріз» за адресою: м. Київ, пр.-т. П. Тичини, 1-В, кв. 39. де побачив на прилавку магазину «Лакі Лук», мобільний телефон марки «Iphone 6», вартістю 11000 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення даного мобільного телефону, з метою незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з прилавка вищезазначений мобільний телефон марки «Iphone 6» та почав рухатись на вихід із вказаного магазину, однак в цей момент його злочинні дії були помічені відвідувачами ТЦ «Сільвер Бріз», які почали вимагати у ОСОБА_4 припинення злочинних дій, однак останній не реагуючи на вимоги, усвідомлюючи, що його дії почали носити відкритий характер, продовжуючи утримувати викрадене майно, почав тікати з місця вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_4 було затримано відвідувачами ТЦ «Сільвер Бріз», таким чином, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 намагався завдати потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 11000 гривень.
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
14 грудня 2018 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.
15 грудня 2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, огляду місця події, та іншими доказами в їх сукупності.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.
Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину,, вчинив кримінальне правопорушення будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о в т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0011422 від 15.12.2018 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.
Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_4 не більше 60 днів з моменту його затримання до 11 лютого 2019 року включно.
Визначити розмір застави ОСОБА_4 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у розмірі 80 /вісімдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 960,00 /сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя