Справа № 300/95/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/110/19, за апеляційними скаргами, які подали адвокат ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Рабен Україна» та адвокат ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «РУШ»,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 31 січня 2019 року задоволено клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 й накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району в кримінальному провадженні № 0000021 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, а саме: транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В марки "MERCEDES-BENZ" моделі "SPRINTER" н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ; вантаж, який знаходиться у фургоні; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; товарно-транспортну накладну №109187 від 30.01.2019 у двох примірниках; накладну на внутрішнє переміщення № 110-ВН-213764 від 30.01.2019 в одному примірнику; товарно-транспортну накладну № П-268/268-1774 від 29.01.2019 в чотирьох примірниках; товарно-транспортну накладну № П-268/268-1775 від 29.01.2019 в чотирьох примірниках; товарно-транспортні накладні № № 87020, 25705 від 29.01.2019 в п`ятьох примірниках; видаткову накладну № 133 від 29.01.2019 року в двох примірниках; рахунок на оплату № 164 від 29.01.2019 року в одному примірнику; видаткову накладну № 214 від 29.01.2019 року в двох примірниках; рахунок на оплату № 247 від 29.01.2019 в одному примірнику; товарно-транспортну накладну доставки «Рабен Україна» № D79-Z88 в одному примірнику; видаткову накладну на внутрішнє переміщення (по коробкам) «ТОВ РУШ» №2458 від 25.01.2019 в одному примірнику; видаткову накладну на внутрішнє переміщення (по коробкам) «ТОВ РУШ» № 2516 від 28.01.2019 в одному примірнику; видаткову накладну на внутрішнє переміщення (по коробкам) «ТОВ РУШ» № 2532 від 28.01.2019 в одному примірнику; видаткову накладну на внутрішнє переміщення (по коробкам) «ТОВ РУШ» № 2496 від 28.01.2019 в одному примірнику; видаткову накладну на внутрішнє переміщення (по коробкам) «ТОВ РУШ» № 2544 від 28.01.2019 в одному примірнику.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 31.01.2019 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району. У клопотанні вказується на те, що 30.01.2019 в чергову частину Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення працівників патрульної поліції про те, що 30.01.2019 біля 17 год. 30 хв. ними було зупинено автомобіль марки "МERCEDES-BENZ" моделі «SPRINTER», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_9 , який перевозив товари особистої гігієни та миючі засоби, із документами, в яких були невідповідності та викликали сумнів у законності вантажу. Відомості про дану подію СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області 31.01.2019 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000021, за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення. Стверджує, що оскільки вилучене майно, а саме, транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" моделі "SPRINTER", н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , а також вантаж, який знаходиться у фургоні автомобіля, є засобом вчинення кримінального правопорушення, тому з метою проведення повного, всебічного, неупередженого, об`єктивного досудового розслідування, проведення технічної експертизи документів, необхідно обмежити фактичного володільця та користувача транспортного засобу ОСОБА_9 у користуванні та розпорядженні ним на час проведення досудового розслідування. Просить накласти арешт на автомобіль, наявний у ньому вантаж, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та товаросупровідні документи на наявний в автомобілі вантаж.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що, враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події 30.01.2019 автомобіль зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, вантажем та документи на перевезення вантажу, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, з метою перевірки походження вантажу, що знаходиться у зазначеному вище автомобілі на предмет встановлення факту незаконного його здобуття, а також перевірки інформації зазначеної у вказаних вище документах на перевезення вантажу та встановлення наявності складу передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України злочину, необхідно накласти арешт на транспортний засіб - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В марки "MERCEDES-BENZ" моделі "SPRINTER" н.з. НОМЕР_1 , вантаж, який знаходиться у фургоні автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантаж.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки прийнята без повного з`ясування обставин справи. Посилається на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчим суддею не було встановлено наявності ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а також не наведено жодних обставин, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України. Разом із тим, зазначає, що, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчим суддею в порушення вимог передбачених ч. 5 ст. 173 КПК України не було визначено способу такого арешту (заборони, обмеження розпоряджатися або користуватися майном). Також посилається на те, що ТОВ «Рабен Україна», правомірно та законно здійснюючи свою господарську діяльність, 30.01.2019 організувало доставку вантажів зі Львівської області отримувачам, які дислоковані на території Закарпатської області на підставі товарно-транспортної накладної доставки D79-Z88 та інших супроводжуючих документів, і вказана доставка товару, який повністю відповідає по виду, об`єму і кількості, заявлених у накладній та інших супроводжуючих документах, здійснювалась Компанією через ФОП ОСОБА_9 автомобілем марки "MERCEDES-BENZ" моделі "SPRINTER" н.з. НОМЕР_1 , відповідно до укладеного між сторонами договору транспортного перевезення № 137 від 26.06.2018, а замовниками надання ТОВ «Рабен Україна» транспортно-експедиторських та інших послуг були ТзОВ «РУШ», ТзОВ «Сумара ЛТД», ТзОВ «Хімпромгурт» та ТзОВ «Прод Майстер», з якими ТОВ «Рабен України» попередньо були укладені договори транспортного експедирування та додатки до них. При цьому, зазначає, що послуга з доставки вантажів ТОВ «Рабен Україна» здійснювалась у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України на підставі належним чином оформленої товарно-транспортної накладної D79-Z88 та інших товаросупровідних документів, а наявні орфографічні помилки та незначні неточності в додаткових, наданих Замовниками товаросупровідних документах, допущені представниками Замовника внаслідок неуважності, і ці неточності жодним чином не можуть свідчити про умисне внесення до офіційних документів товарно-транспортних накладних тощо, завідомо неправдивих відомостей, оскільки за своєю суттю вказані документи повністю відображають здійснювану операцію. Стверджує, що вилученням та арештом майна створено надмірне обмеження законної господарської діяльності ТОВ «Рабен Україна», оскільки таке зазнає значних збитків через штрафні санкції, що у свою чергу не сприяє покращенню інвестиційного клімату в Україні. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повернути тимчасово вилучене майно особі, в якої воно вилучено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, а арешт накладено необґрунтовано та безпідставно і такий порушує законні права та інтереси власників майна. Посилається на те, що слідчим суддею не досліджено і не зазначено у чому саме полягає можливість використання вантажу як доказу в кримінальному провадженні, та які саме обставини підтверджує вилучене майно. Разом із тим, зазначає, що слідчим суддею не з`ясовано чи повідомлено кому-небудь про підозру в скоєнні кримінального правопорушення в кримінальному провадженні. Також вказує на те, що слідчим суддею не враховано, що ТОВ «РУШ» не є стороною кримінального провадження, а є третьою особою, яка відповідно до вимог закону набула права власності на майно. Також посилається на те, що ТОВ «Рабен Україна», правомірно та законно здійснюючи свою господарську діяльність, 30.01.2019 організувало доставку вантажів зі Львівської області до магазинів ТОВ «РУШ», які дислоковані на території Закарпатської області (м. Хуст та м. Виноградів) на підставі товарно-транспортної накладної доставки D79-Z88 та інших супроводжуючих вантаж документів, і вказана доставка товару, який повністю відповідає по виду, об`єму і кількості, заявлених у накладній та інших супроводжуючих документах, здійснювалась ТОВ «Рабен Україна» через ФОП ОСОБА_9 автомобілем марки "MERCEDES-BENZ" моделі "SPRINTER" н.з. НОМЕР_1 , відповідно до укладеного між сторонами договору транспортного перевезення. Зазначає, що серед вантажу, належного ТОВ «РУШ», перевізником здійснювалась доставка парфумерно-косметичних, мийних засобів та продуктів харчування, які згідно встановлених норм законодавства мають зберігатися в особливих температурних умовах та відповідних приміщеннях із встановленим режимом зберігання, а тривале зберігання продукції у фургоні автомобіля призведе до швидкого псування товару та подальшої неможливості його реалізації кінцевим споживачам. Вказує і на те, що вилученням та арештом майна створено надмірне обмеження законної господарської діяльності ТОВ «РУШ», оскільки таке зазнає значних збитків через відсутність можливості вільно розпоряджатись належним йому майном та подальшої реалізації мешканцям Закарпаття, що у свою чергу не сприяє покращенню інвестиційного клімату в Україні. Також вказує на те, що клопотання прокурора розглянуто та ухвала постановлена без виклику власника майна, і копія оскаржуваної ухвали на їх адресу не надсилалась, а була надана представнику ТОВ «РУШ» представником ТОВ «Рабен Україна» 04.02.2019. Просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора, який ухвалу слідчого судді вважає законною та обґрунтованою і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Апеляційні скарги розглядаються за відсутності адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і власника автомобіля ОСОБА_9 ,неявка яких з урахуванням положень ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає їх розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг, а також те, що від вищевказаних осіб не надходили клопотання про відкладення їх розгляду на інший день; що апеляційним судом не визнавалась обов`язковість участі цих осіб у розгляді апеляційних скарги, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення їх становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України зклопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК Українислідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів вважає, що прокурором вимоги вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України при внесенні клопотання не були дотримані, а слідчим суддею не були враховані при його розгляді та винесенні ухвали, що призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та передчасного судового рішення.

Колегіясуддів також вважає, що у клопотанні прокурор не посилається на наявність будь-яких даних, які б підтверджували, що майно, яке належить арештувати, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди або таке може бути конфісковане.
Тому доводи апеляційних скарг, які подали адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах, відповідно, ТОВ «Рабен Україна» та ТОВ «РУШ», про незаконність та невмотивованість судового рішення підлягають до задоволення.

Обґрунтованими визнаються й доводи апеляційних скарг про те, що в клопотанні прокурор не посилається на підстави та мету арешту майна, як це передбачено положеннями статей 170, 171 КПК України.

У порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України прокурором до клопотання не додані документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Зокрема, до клопотання не приєднані документи, які підтверджують належність майна ТОВ «Рабен Україна», ТОВ «РУШ», про що вказується у клопотанні.
У порушення вимог передбачених ст. 170 КПК України прокурор у клопотанні не посилається на наявність будь-яких даних про те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження автомобіля, вантажу, який знаходиться у фургоні автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та накладних на вантаж.
Між тим, у клопотанні не вказується на те, яке саме майно вантаж, що знаходиться у фургоні належить арештувати : найменування, кількість та його вартість.
Зі змісту клопотання також не вбачається які саме документи містили неправдиві відомості, тобто були підроблені, а відповідно на які документи необхідно накласти арешт.
У приєднаних до клопотання матеріалах не міститься постанова про визнання речовими доказами автомобіля та іншого майна, на яке накладено арешт.
Указане не свідчить про те, що вищевказаний автомобіль та інше майно визнані речовим доказом у кримінальному провадженні й про те, що на них необхідно накласти арешт. Тому доводи клопотання прокурора у цій частині визнаються такими, що не підтверджені відповідними процесуальними рішеннями.

Слідчий суддя, посилаючись на те, що арешт на майно (товар) необхідно накласти з метою перевірки походження вантажу, що знаходиться в автомобілі на предмет встановлення факту незаконного його здобуття, не врахував, що до предмету доказування обставин передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України діяння безпосередньо входить дослідження відомостей, що містяться у вилучених документах.
Не вмотивовано прокурором і доводи про те, що лише шляхом накладення арешту на автомобіль, вантаж, який знаходиться у фургоні автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантажу кримінальному провадженні буде проведено повне, всебічне, неупереджене та об`єктивне досудове розслідування, а також про те, що обмеження власників автомобіля та майна у користуванні, володінні та розпорядженні ними буде відповідати завданням кримінального провадження, не призведе до порушення прав фізичних чи юридичних осіб на вільне володіння своїм майном.
Під час розгляду апеляційних скарг прокурором не надані відомості про те, які саме експертні дослідження визнано за необхідне провести у кримінальному провадженні.
Указане на переконання колегії суддів свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону.
Тому, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
З урахуванням наведених вище недоліків, положень ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання повернути прокурору для їх усунення.
Враховуючи, що клопотання про накладення арешту на автомобіль, вантаж, що знаходиться у фургоні автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантажподано начальником Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , тому для усунення недоліків клопотання підлягає поверненню саме даній посадовій особі.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційних скарг про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, вантаж, що знаходиться у фургоні автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та накладні на вантаж, визнаються як передчасні і тому задоволенню не підлягають.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 31 січня 2019 року, якою накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району в кримінальному провадженні № 0000021 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 30.01.2019 на автодорозі сполученням Київ-Чоп на 717 кілометрі біля стаціонарного поста с. Нижні Ворота Воловецького району в кримінальному провадженні № 0000021 за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення, повернути прокурору ОСОБА_8 для усунення недоліків.

Встановити строк сімдесят дві години із часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: