ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1335/19 Справа № 210/6115/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мусіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, Дніпро, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України

за участю:
прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2009 року ОСОБА_6 засуджений за п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 27.03.2009 року, кінець строку 29.01.2022 року.

03 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Оскарженою ухвалою суду відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні клопотання. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи не підтверджено, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення. В матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання мав два стягнення, має три заохочення, які були отримані в 2012 році, в 2015 році, та в 2016 році. Крім того, як вбачається з характеристики, ОСОБА_6 безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, та не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Зазначені обставини, на думку суду першої інстанції, не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження вказаного факту не наведено та не надано при розгляді клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що відбув необхідну частину покарання відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України та став на шлях виправлення, про що свідчить зразкова поведінка, позитивні характеристики, сумлінне ставлення до праці, активна участь в житті установи, участь у програмах виховного впливу та ініціативне ставлення до виконання робіт з благоустрою, а також наявність трьох заохочень.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання більш м`яким.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
З матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення, чим довів своєю поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).
Засуджений стверджує, що став на шлях виправлення, про що свідчить зразкова поведінка, позитивні характеристики, сумлінне ставлення до праці, активна участь в житті установи, участь у програмах виховного впливу та ініціативне ставлення до виконання робіт з благоустрою, а також наявність трьох заохочень.
Водночас вказані твердження повністю спростовуються матеріалами особової справи.

Так, за змістом характеристики на ОСОБА_9 станом на 16.04.2019 року, останній характеризується посередньо, не виявляє бажання працювати на виробництві установи, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

24.06.2017 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії відповідно до ст. 82 КК України, але згідно поданої заяви, він відмовився від заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з сімейними обставинами.

02.08.2018 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії відповідно до ст. 81 КК України та через невідповідності оцінки ступеню виправлення засудженого, а саме, що засуджений не став на шлях виправлення, йому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.

На профілактичному обліку установи не знаходиться.

Згідно з медичним висновком від 15.04.2019 року ОСОБА_6 практично здоровий.

Таким чином, однією з передумов для застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, що довів своєю поведінкою і ставленням до праці. Проте, не маючи обмежень за станом здоров`я та за віком, не виявляє бажання працювати та на підприємстві установи працює періодично, що підтверджується довідкою про доходи /а.с. 32/.

Крім того, апеляційний суд находить обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання, з огляду на вищезазначені відомості та на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_6 , не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини у провадженні, належним чином врахував дані про особу засудженого, зокрема його поведінку протягом всього строку відбування покарання, його ставлення до праці та робіт з благоустрою і правильно прийшов до висновку, що така нестабільна поведінка засудженого не дає підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , що суд не врахував належним чином його участь у самодіяльних організаціях, навчання та відвідування програм виховного впливу, наявність заохочень та погашених стягнень, апеляційний суд вважає їх неприйнятними, оскільки при прийняті рішення дані обставини враховані, про що чітко зазначено в оскарженій, але такі відомості не є самодостатніми підстави для виснвоку, що засуджений став на шлях виправлення та для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, окрім зазначеного вище, враховуючи, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення злочину, який є особливо тяжким, з підвищеним рівнем суспільної небезпеки, наявність фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності, які хоча й погашенні, але певним чином характеризують особу, наголошуючи, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд доходить висновку, що для досягнення цілей покарання застосування ст. 82 КК України, в даному конкретному випадку та на даному етапі відбування покарання, - є недоцільним.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою та не підлягає зміні або скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_6 про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4