Ухвала

Іменем України
07 травня 2019 р.

м. Київ
Справа № 180/1549/18
Провадження № 51-2041ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргупершого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000331,
встановив:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого

засуджено за ч. 1 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, спеціальну конфіскацію, конфісковано у власність держави мобільний телефон Нокіа 1280, ІМЕІ НОМЕР_1 , переданий на зберігання до камери схову Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції від 6 липня 2018 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23 травня 2018 року приблизно о 14.21 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у робочий день, достовірно знаючи, що розповсюджена ним інформація неправдива, розуміючи, що подібне повідомлення викликає почуття страху серед населення та порушує громадську безпеку, зі свого мобільного телефону, який належить йому на праві приватної власності, марки «Nokia» 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 з номером телефону ( НОМЕР_3 ), здійснив дзвінок на спеціальну телефонну лінію «112» чергової частини ГУ ДСНС в Дніпропетровській області та повідомив про те, що він 25 травня 2018 року має намір підірвати адміністративну будівлю Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: вул. О. Кошового, 1, м. Марганець, Дніпропетровська область.
23 травня 2018 року о 14.26 год у відповідності до отриманого повідомлення на місце події за адресою: вул. О. Кошового, 1, м. Марганець, Дніпропетровська область направлено слідчо-оперативну групу Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області та працівників вибухотехнічного управління ГУНП в Дніпропетровській області. По прибуттю на місце події та після евакуації працівників Марганецького ВП, було проведено огляд адміністративного приміщення Марганецького ВП та прилеглої території із застосуванням спеціальної техніки та спеціальних засобів, на наявність вибухових пристроїв, на момент огляду місця події вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів - не виявлено. Як наслідок, у відповідності до чинного законодавства, дане повідомлення визнано завідомо неправдивим.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що суд першої інстанції з рішенням якого погодився й апеляційний суд, в порушення вимог кримінального закону, поклав на засудженого лише обов`язок передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання, роботи або навчання без зазначення п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 259 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.
Відповідно до статей 3, 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.
Крім того, положенням ст. 28 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Згідно з положеннями ст. 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Частиною 2 та 3 ст. 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдавати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Так, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 в апеляційному порядку за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області, з урахуванням, всіх обставин провадження та особи засудженого, який є інвалідом 1 групи по зору та потребує постійного стороннього догляду, погодився із судом першої інстанції та не застосував до ОСОБА_4 передбачений ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. При цьому суд наголосив, що таке рішення буде відповідати ст. 50 КК України та ст. 28 Конституції України, оскільки застосування до засудженого цього обов`язку завдаватиме засудженому фізичні страждання.
Верховний Суд погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, адже покладення на особу, яка є інвалідом 1 групи по зору, у зв`язку з чим не може самостійно себе обслуговувати, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації створило б для цієї особи суттєві незручності, які можуть становити таке, що принижує гідність поводження. Тому рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо незастосування до засудженого вказаного обов`язку ґрунтується на вимогах статей 3, 8, 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 50 КК України, відповідає принципу верховенства права та забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини.
Таким чином, суд апеляційної інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на викладене переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановленого апеляційним судом рішення, умотивованість його висновків, прокурор у касаційній скарзі не навів.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3