ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/7524/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/46/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Крадіжка
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, інваліда 3 групи, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 03.12.1997 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ст. 102, ч.2 ст. 140 (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

2) 17.03.2000 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 14.03.2002 Київським районним судом м.Харкова за ч.З ст.185 КК України до З років позбавлення волі;

4) 22.11.2005 Київським районним судом м.Харкова за ч.З ст.185 КК України до З років 6 позбавлення волі;

5) 07.12.2011 Київським районним судом м.Харкова за ч.2,3 ст. 185 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі;

6) 10.12.2012 Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 12.06.2013 звільнений за відбуттям строку покарання.

7) 06.05.2015 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

8) 16.06.2016 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року та 1 місяця позбавлення волі; перегляд вироку апеляційним судом Харківської області засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення;

9) 23.09.2016 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України

Вироком встановлено, що 03 квітня 2018 року, приблизно о 10-20 год., ОСОБА_7 , знаходячись в палаті №405 у неврологічному відділенні Харківської міської студентської поліклініки №20, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 10, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно взяв з ліжка біля вікна чорну сумку в якій знаходився ноутбук марки «DELL» модель «Іn spiron 5558 (І55545DW-Т1)» сірого кольору, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1865 від 26.04.2018 - 6 907 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд та обернувши його на свою користь, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму..

Прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Зазначає, про неврахування судом того факту, що обвинувачений раніше неодноразово судимий 9 разів, вже звільнявся судом від відбування покарання, проте знову продовжував злочинну діяльність.

Крім того обвинувачений є антисоціальною особою, а лише щире каяття не може бути підставою для застосування ст. 75 КК України, враховуючи і особу винного і тяжкість вчиненого ним злочином.

За таких обставин застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання є необґрунтованим та не відповідає загальним засадам призначення покарання, що є підставою для ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Разом з тим, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває , інвалід 3 групи, одружений, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 23.09.2016 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Разом з тим, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 раніше дев`ять разів був засуджений, кожного разу за злочини проти власності, реально відбував покарання та звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте, через невеликий проміжок часу після звільнення знову вчиняв злочини.

Сукупність наведених обставин вказує на те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, а відтак звільнення його від відбування покарання не здатне досягти мети, визначеної ст. 50 КК України.

Отже, вказані районним судом підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України, не можуть вважатись достатніми для звільнення його від відбування покарання.

В той же час, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та його наслідків колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання ніж визначив суд першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відтак, вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим і таким що підлягає скасуванню з ухваленням на підставі п.4 ч. 1 ст. 420 КПК України, свого вироку з призначенням ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України з урахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 85 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий Судді