Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року
м. Київ

справа № 757/14295/18-к
провадження № 51-2313ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах

ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня

2018 року частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 0007565 від 24 листопада 2015 року та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу заступника начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 .
Скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва

від 16 липня 2018 року.
Постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення процесуальних

строків та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні

№ 0007565.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник зазначає про істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просить скасувати рішення цього суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Верховного Суду
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду є судом права і перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг, поданих в порядку та у строки, встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку

не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копії оскаржуваного судового рішення, захисник звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тобто на судове рішення, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК

не підлягає оскарженню в касаційному порядку, тому Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 424 КПК та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу відмовити захиснику у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3