Провадження №1-кп/523/627/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у присутності обвинувачених, розглянувши у судовому засіданні у залі суду об`єднані обвинувальні акти з долученими до нього документами у кримінальних провадженнях за №0003330 від 14.07.2018р., №000553 від 26.07.2018р., 0001656 від 15.09.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 309 ч.1, 263 ч.1 України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 296 ч.4 України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти з наданими до них документами за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.296 ч.4, 309 ч.1, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 296 ч.4 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що під час судового провадження 13.03.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 11.05.2019 року.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачені скоїли тяжке кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб з застосування насильства, судовий розгляд триває, ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, які приймалися до уваги при обранні запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, дані яких їм відомі, оскільки всі обставини до кінця не з`ясовані, допит потерпілих не можливо вважати остаточним, в тому числі впливати на свідків з метою зміни ними показань у ході судового провадження, перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином шляхом підтримання зв`язків з іншими оточуючими їх особами, причетними до протиправної діяльності, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинувачених, оскільки їх спосіб життя буде ускладнювати їх виклик.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються обвинувачені, та покарання, що загрожує у разі визнання осіб винними, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

- захисника ОСОБА_6 , який в захист інтересів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, так як не вбачає підстав для тримання підзахисних під вартою, яке на теперішній час є не виправданим, оскільки обидва потерпілих допитані, з показів яких вбачається, що мотиву хуліганства не має, ризики значно зменшилися, нових не встановлено, також мотивуючи тим, що як зазначено в обвинувальному акті конфлікт виник раптово, який як вбачається був спровокований самими потерпілими, в ході якого вони отримали легкі тілесні ушкодження, які мали короткочасний характер, крім того підзахисні мають місце проживання, міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим вважав за можливе застосувати до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що на думку сторони захисту буде достатнім для забезпечення виконання покладених на них обов`язків;

- захисника ОСОБА_5 , який повністю підтримав думку колеги, в свою чергу зазначивши, що в рамках кримінального провадження по ДТП ОСОБА_9 повністю відшкодований потерпілим спричинений збиток, що підтверджується розписками, долученими до матеріалів провадження, також в заявах потерпілих вказано, що вони вважають за можливе застосувати до ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі;

- обвинувачені повністю приєдналися до думки захисників, оцінюючи у сукупності викладені доводи суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, на даний час не допитані свідки, за змістом пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_10 не має громадянства, враховуючи у даному випадку суспільний інтерес до конкретної справи, необхідність дослідження інших доказів для з`ясування певних обставин справи, а саме допиту свідків, покази яких покладені в основу обвинувачення за ст.ст.296 ч.4, 309 ч.1, 263 ч.1 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно вливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показів, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих ОСОБА_11 діянь, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися, що на даній стадії судового провадження не уможливлює застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим суд вважає не визначати розмір застави ОСОБА_11 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Таким чином, з урахуванням інкримінованих ОСОБА_12 обставин вчиненого кримінального правопорушення за ст.ст.296 ч.4, 286 ч.2 КК України, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги доводи сторони захисту - захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_6 про можливість належного виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою, дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про особу обвинуваченого, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак має постійне місце мешкання та реєстрації, проживає з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, повне відшкодування завданого внаслідок порожньо-транспортної пригоди збитку потерпілим, які не мають до нього претензій, а також ту обставину, що подальше тримання під вартою буде фактичним відбуванням покаранням за злочин, за який обвинувачений ще не засуджений, що на думку суду у даному випадку є не припустимим, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим за можливе застосувати відносно ОСОБА_8 іншу міру запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту з покладенням на них обов`язками, передбаченими ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого мешкання цілодобово, що на думку суду буде достатнім для тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 181, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 УДПтСУ в Одеській області до 24.06.2019р. включно.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 24.06.2019 року.
Копію ухвали направити до ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто 26.06.2019р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1)Зобов`язати ОСОБА_8 не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

2) не відлучатися за межі м. Одеси та Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від можливого спілкування з потерпілими та свідками в рамках даного кримінального провадження;

5) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

За змістом положень ст.202 ч.3 п.1 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 процесуального керівника об`єднаного кримінального провадження за №0003330 від 14.07.2018р.,

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 26.06.2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1