Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000185 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Володимирецького районного суду від 03 жовтня 2017 року, остаточне покарання призначено - чотири роки і шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили залишено попередній домашній арешт.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 15 квітня 2018 року близько 04.00 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, незаконно проник до гаражного приміщення, що по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав кутову шліфовальну машинку марки Ритм-МШУ-1900-180, зварювальний апарат марки Kaiser NBC - 250, електричний дриль радянського виробництва, один лист металу з нержавіючої сталі розміром 39x90 см та трубу з нержавіючої сталі діаметром 50 мм, загальною довжиною 5 м, заподіявши шкоду на суму 3424 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечуючи доведеності своєї вини у вчиненому злочині та правильності кваліфікації його дій, доводить, що судом, на його думку, призначено надто суворе покарання без врахування ряду помякшуючих покарання обставин - щирого розкаяння, активного сприяння в розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди, у звязку з чим просить вирок суду змінити та призначити за ч. 3 ст. 185 КК України більш мяке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді одного року обмеження волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Апелянт ОСОБА_5 , будучи особисто 12 листопада 2018 року письмово повідомленим про дату та час розгляду поданої ним апеляційної скарги, про що свідчить його власноручний підпис, в судове засідання апеляційної інстанції не зявився. Даних, які б слугували підставою обовязкової участі ОСОБА_5 при апеляційному розгляді, відповідно до положень ч. 4 ст. 401 КПК України, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі самим обвинуваченим і не оспорюється прокурором.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 8 постанови Про практику призначення судами кримінального покарання від 23.10.2003 року № 7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При обранні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких судам, з врахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання), його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, матеріальний стан) належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, і тим, які активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий за вчинення умисних злочинів - ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та інкримінований злочин вчинив в період іспитового строку, встановленого судом 03 жовтня 2017 року, ряд обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі - щире каяття та сприяння в розкритті злочину, на які покликається і апелянт в апеляційній скарзі, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, і призначив обвинуваченому за скоєне мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Зважаючи, що ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення в період іспитового строку, визначеного вироком Володимирецького районного суду від 03.10.2017 року, суд правомірно, відповідно до положень ст. 71 КК України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно якого призначене остаточне покарання має бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком, призначив йому і остаточне покарання, яке, з врахуванням системності вчинення ОСОБА_5 злочинів проти власності, не можна вважати надто суворим.

Правових підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3