Справа № 453/88/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/221/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 08.05.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 16.05.2017 року у темну пору доби, близько 00 год. 05 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним легковим автомобілем ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по сільській дорозі населеного пункту с. Орявчик Сколівського району Львівської області у напрямку до с. Козьова Сколівського району Львівської області, порушив вимоги розділу 1 п.п.1.2, 1.5; розділу 3 п.п.2.3 б, д, 2.9 а); розділу 10 п.10.1; розділу 11 п.11.3; розділу 12 п.п.12.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним транспортний засіб забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, виїхав за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення вказаного транспортного засобу з перешкодою у виді бетонної конструкції містка. Внаслідок зіткнення з перешкодою у виді бетонної конструкції містка, транспортний засіб марки ВАЗ-2106 державний номерний знак НОМЕР_1 отримав технічні пошкодження, а його неповнолітній пасажирці ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №142 від 12.01.2018 року та №7 від 17.01.2018 року, спричинено перелом правої лонної кістки, струс головного мозку, рани на лівій гомілці і лівій брові, множинні садна обличчя, котрі утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і є середньої тяжкості тілесним ушкодженням, що спричинило тривалий розлад здоров`я. У свою чергу, пасажиру ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №143 від 12.01.2018 року та №8 від 17.01.2018 року, спричинено струс головного мозку, перелом кісток носа, множинні рани обличчя та двох кистей, перелом верхньої щелепи і скульової кістки, котрі утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і є середньої тяжкості тілесним ушкодженням, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Прокурор ОСОБА_6 на даний вирок подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на один рік. В решті вирок суду залишити без змін.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання не врахував того, що ОСОБА_7 скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання. Призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що передбачено ч.1 ст.286 КК України, зможе запобігти вчиненню обвинуваченим в майбутньому аналогічних злочинів.

Таким чином, на думку прокурора, судом першої інстанції необґрунтовано не призначено ОСОБА_7 додаткового покарання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні мотиви, викладені в апеляційній скарзі.

Захисник та обвинувачений заперечили подану прокурором апеляційну скаргу, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та з дотриманням вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора, які, на думку суду апеляційної інстанції, правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно довідки медико-діагностичної лабораторії Сколівської ЦРЛ 16.05.2017 року о 03 год. 10 хв. у крові ОСОБА_7 виявлено алкоголь у кількості 0,7 проміле. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння не заперечується самим ОСОБА_7 та не ставиться під сумнів у апеляційній скарзі прокурора.
Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами прокурора про те, що суд першої інстанції, не призначаючи додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк обвинуваченому ОСОБА_7 , не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, оскільки ОСОБА_7 здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і його діяння мало наслідком спричинення тілесних пошкоджень середньої тяжкості двом потерпілим.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, місцевий суд врахував те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, і обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду також встановлено, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій та безпосередньо перебував у зоні антитерористичної операції на сході України із липня 2014 року по березень 2015 року, під час бойових дій отримав поранення, внаслідок чого згідно медичної довідки по сьогодення проходить періодичне лікування у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих, крім того 16.01.2019 року у нього народилась четверта дитина та обвинувачений із сім`єю проживає у будинку свої матері у віддаленому гірському селі, а тому колегія суддів вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить ОСОБА_7 у вкрай скрутне становище щодо забезпечення необхідних життєвих потреб по утриманню сім`ї та забезпечення власного лікування, а саме призведе до неможливості власним автомобілем відвозити дітей до школи в сусіднє село, возити дітей до лікарні, їздити за продуктами харчування, одягом чи ліками до районного центру.

При цьому колегія суддів також враховує відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілих.

Таким чином, враховуючи виключно позитивні характеризуючи дані особи ОСОБА_7 та відсутність претензій з боку потерпілих, суд апеляційної інстанції вважає, що незважаючи на наявність обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, покарання обвинуваченому, яке місцевим судом призначено з чітким дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 без призначення додаткового покарання.
Також вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити без змін, оскільки таке рішення суду є обґрунтованим, стверджується матеріалами кримінального провадження та не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування вироку місцевого суду, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: