Справа 367/4624/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1228/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

« 10 » грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, якою подання начальника ДУ «Ірпінський виправний центр №132» про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення,

в с т а н о в и л а:

До Ірпінського міського суду надійшло подання начальника ДУ «Ірпінський виправний центр №132» про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 .

19.10.2018р. ухвалою Ірпінського міського суду Київської області подання начальника ДУ «Ірпінський виправний центр №132» про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Мотивуючи своє рішення суд І інстанції вказав на відсутність законних підстав для задоволення подання начальника ІВЦ про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, оскільки станом на 19.10.2018р. засуджений не відбув 2/3 строку покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просив скасувати вказану ухвалу суду, ухвалити нову ухвалу, якою у відповідності до Закону України «Про кримінальну відповідальність» розглянути можливість застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на незаконність ухвали суду та її необґрунтованість, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважає, що судом не було застосовано Закон, який підлягав застосуванню, а саме положення ст.ст. 81, 82 КК України та безпідставно зроблене посилання на положення п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», яка являється підзаконним нормативно-правовим документом, а тому не є обов`язковою для суддів, має лише рекомендаційний характер та прямо суперечить вимогам ст.ст. 81, 82 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги засудженого про безпідставну відмову в умовно-достроковому звільненні його від відбування покарання, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Богуславського районного суду Київської області від 23.03.2016 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю та йому зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 1.07.2015 року до дня набрання вироком законної сили, а також з 22.07.2013 року по 1.08.2013 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Строк відбування покарання за вироком рахується з 1.07.2015 року.

26.12.2017 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області до засудженого ОСОБА_7 застосовано положення ст. 82 КК України та замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким а саме 2 роки 5 місяців 18 днівобмеження волі.

21.03.2018 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання час слідування під вартою з ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» до ДУ «Ірпінський виправний центр №132», тобто з 26.12.2017 року по 6.01.2018 року. Строк обмеження волі рахується 6.01.2018р.

Тобто, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі та є особою, яка була направлена у місця обмеження волі до Ірпінського виправного центру №132.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. зазначено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК України.

Відповідно до п.11 вказаної постанови, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що фактично відбута ОСОБА_7 частина покарання повинна обчислюватися виходячи з покарання, встановленого ухвалою Ірпінського міського суду від 26.12.2017р. у виді обмеження волі.

Приймаючи до уваги те, що перебіг покарання у виді обмеження волі для засудженого ОСОБА_7 починається з 6.01.2018р., суд обґрунтовано вказав, що станом на 19.10.2018р. засуджений не відбув 2/3 від покарання у виді обмеження волі, а тому відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від покарання, яке він фактично відбуває.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися виходячи з покарання призначеного вироком суду у виді позбавлення волі, не ґрунтується на вказаних вимогах закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, якою залишено без задоволення подання начальника ДУ «Ірпінський виправний центр №132» про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.

Судді _________________ _____________________ ________________