Справа № 127/9533/17
Провадження № 1-кп/127/979/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 311 КК України, відомості про яке внесені 29.06.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004967, та клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, суд -

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 311 КК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.01.2019 року, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Судом поставлено на обговорення питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Прокурор ОСОБА_5 з приводу продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для його зміни скасування не вбачається. Обвинувачений перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти нові корисливі злочини, переховуватись від суду, а також впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді.
Адвокат ОСОБА_7 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечував, так як ризики, на його думку, стороною обвинувачення не доведені. Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив усне клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На переконання сторони захисту, обвинувачений є невинним, відсутні докази тиску на свідків, чи ймовірності впливу обвинуваченим на свідків. Також, адвокат ОСОБА_7 звернув увагу суду, що у ОСОБА_6 є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та місце реєстрації. З урахуванням усіх обставин, просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт за місцем проживання.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чинити тиск на свідків, які ще не допитані в судому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
При вирішенні ініційованого судом питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд прийшов до наступного висновку. На думку суду, у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому, існує ризик, що останній зможе незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні. Судом прийнято до уваги те, що до затримання обвинувачений не був офіційно працевлаштований, а тому може продовжувати вчиняти нові злочини, а також перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. Також обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання в разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі зміни запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому слід відмовити, а запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід продовжити на шістдесят днів.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 375 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому відмовити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 17.01.2019 до 17.03.2019 включно.

Копію ухвали направити Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: