УХВАЛА
26 березня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина
України, проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року затвердженоугоду про примирення, укладену 28 грудня 2018 року, між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Цим вироком затверджено угоду про примирення, укладену 28 грудня 2018 року, між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України та йому призначене покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді одного року обмеження волі та за ч. 2 ст. 345 КК України у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, встановлено іспитовий строк один рік та покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 296 України та йому призначене покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, встановлено іспитовий строк один рік та покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК

За доводами апеляційної скарги прокурора рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.
Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 475 КПК України, оскільки призначене судом остаточне покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань сторонами не узгоджувалось. Прокурор вважає, що вказане порушення є істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КК України та перешкодило суду ухвалити законне рішення.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, основним об`єктом якого є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Крім того, він звертає увагу на те, що ОСОБА_5 засуджено за злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України. На думку апелянта, неправомірні дії обвинувачених першочергово завдали шкоди суспільним інтересам, а за таких умов укладання угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченими неприпустиме.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 17 липня 2018 року приблизно в 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт зі ОСОБА_14 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та впала на землю, і ОСОБА_5 голосно висловлювався нецензурною лайкою в бік останньої.

В цей час дії ОСОБА_5 були помічені ОСОБА_9 , який висловив йому вимогу щодо припинення хуліганських дій, які порушували громадський порядок та спокій громадян.
В подальшому у ОСОБА_5 , діючого в групі осіб з ОСОБА_6 , з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалося у прагненні останніх показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, виник умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося особливою зухвалістю.

В цей час ОСОБА_5 публічно висловив погрози потерпілому, поєднані з образами нецензурною лайкою, ОСОБА_6 спостерігав за хуліганськими діями ОСОБА_5 та будь-які дії, спрямовані на припинення правопорушення не вчиняв.
Продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотиву явної неповаги до суспільства, ОСОБА_5 , діючи групою осіб з ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що їх дії були помічені сторонніми особами, на зауваження ОСОБА_9 не відреагував, свої хуліганські дії не припинив, та продовжив вчиняти грубе порушення громадського порядку, яке виражалось в публічних погрозах потерпілому, що супроводжувалися образами нецензурною лайкою, наближаючись разом з ОСОБА_6 до потерпілого ОСОБА_9 .
Внаслідок одночасних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які почали наближатися до потерпілого, висловлюючи останньому погрози нецензурною лайкою, ОСОБА_9 , усвідомив наявність реальної загрози своєму життю та здоров`ю, зайшов до свого під`їзду, де піднявся на четвертий поверх і зайшов до власної квартири АДРЕСА_4 , і зачинив вхідні двері до загального коридору та до власної квартири зсередини.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_5 , діючи групою осіб з ОСОБА_6 , з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалося у протиставленні себе іншим громадянам, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зайшли до даного під`їзду та підійшли до вхідних дверей загального коридору, який веде до квартири АДРЕСА_5 , де мешкає потерпілий ОСОБА_9 та почали стукати, а в подальшому і вибивати двері загального коридору.
В цей час потерпілий ОСОБА_9 , усвідомивши реальну небезпеку своєму життю та здоров`ю, а також загрозу життю та здоров`ю для своєї сім`ї, яка перебувала у квартирі АДРЕСА_5 , вийшов до загального коридору та взяв лопату, яка знаходилася там. Відчинивши двері загального коридору, ОСОБА_9 висловив вимогу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припинити їх хуліганські дії, на що останні відібрали у потерпілого лопату та почали кидатися у бійку з ОСОБА_9 .

З метою відвернення небезпеки від своєї сім`ї, яка перебувала всередині квартири АДРЕСА_5 , а також захисту власного та їх життя і здоров`я, ОСОБА_9 побіг донизу сходами під`їзду, на що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який тримав в руках лопату, почали його переслідувати.
В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи на нижчому поверсі даного під`їзду, побачивши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , якій біжать в його бік, а у ОСОБА_5 в руках лопата, усвідомивши реальну небезпеку своєму життю та здоров`ю, попередив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що з метою припинення їх хуліганських дій, в разі необхідності застосує пристрій для відстрілу патронів з гумовими кулями «ВІЙ» НОМЕР_1 , на що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжили грубо порушувати громадський порядок, з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, на попередження потерпілого не відреагував, своїх злочинних дій не припинив, і ОСОБА_5 кинувся на потерпілого з лопатою, в той час як ОСОБА_6 спостерігав за його хуліганськими діями, та не вчиняв будь-яких дій, направлених на припинення кримінального правопорушення.
Усвідомлюючи реальну загрозу та небезпеку для власного життя та здоров`я, з метою припинення протиправних дій обвинувачених, ОСОБА_9 здійснив два постріли в бік ОСОБА_5 з пристрою для відстрілу патронів з гумовими кулями «ВІЙ», який перебував у нього на законних підставах та зареєстрований у встановленому законом порядку, та побіг сходами вниз, де на першому поверсі з дозволу її мешканців забіг до загального коридору, що веде до квартири АДРЕСА_6 , які зачинили за ним двері.
В цей же час хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були помічені іншими мешканцями даного під`їзду, однак вони своїх протиправних дій не припинили та продовжували здійснювати погрози в бік потерпілого та його сім`ї, а ОСОБА_5 почав за допомогою лопати вибивати вхідні двері до загального коридору, що веде до квартири АДРЕСА_6 даного під`їзду.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи групою осіб, розбили скло на вхідних дверях загального коридору, що веде до квартири АДРЕСА_6 , та пробили отвір посередині останніх, через який двері відчинили, але потерпілий ОСОБА_15 , побачивши це, сховався всередині квартирі АДРЕСА_6 з дозволу її мешканців.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи групою осіб, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підпалили обивку на вхідних дверях до квартири АДРЕСА_6 , внаслідок чого пошкодили їх, та вийшовши з під`їзду розбили металопластикове вікно до кімнати вказаної квартири.
Крім того, 17 липня 2018 рокуприблизно в 20 год. 38 хв. ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де після вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, до нього звернувся поліцейський Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_13 , який прибув у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків на виклик, пов`язаний з протиправними діями ОСОБА_5 .
Вживаючи достатніх заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки та затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, ОСОБА_13 заздалегідь неодноразово попереджав ОСОБА_5 про застосування фізичної сили і надав йому достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського.
Однак, ОСОБА_5 у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до особи, на яку покладені функції забезпечення публічної безпеки і порядку та протидії злочинності, відмовився від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог та розпоряджень працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків, та у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.
Реалізуючи свій умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_13 один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого, у останнього утворилися легкі тілесні ушкодження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Оскаржуючи вирок, ухвалений на підставі угоди про примирення між обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , прокурор вважає, що він не відповідає вимогам закону.
З такими доводами прокурора погоджується колегія суддів.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченими може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований ОСОБА_6 та ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості і не відноситься до переліку кримінальних правопорушень, визначених в ст. 477 КПК України, за якими кримінальне провадження проводиться у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вирок суду ухвалений на підставі угоди між обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в якому в результаті порушення обвинуваченими правил громадського порядку заподіяні легкого ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Норми закону про кримінальну відповідальність, а саме ст. 296, ст. 345 КК України, за які ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висунуте обвинувачення знаходяться в розділі ХІІ КК України «Злочини проти громадського порядку та моральності» та ХV КК України «Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочини проти журналістів».
Хоча діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого, проте ця обставина є лише проявом посягання на основний безпосередній об`єкт, яким є публічні відносини. В даному випадку об`єктом посягання є суспільні інтереси, пов`язані з безпекою громадського порядку та авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочини проти журналістів.
На ці обставини суд не звернув увагу та затвердив угоду, яка не може бути затверджена.
З огляду на викладене, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню в суд першої інстанції для розгляду по суті.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року, яким затверджено угоду про примирення, укладену 28 грудня 2018 року, між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та угоду про примирення, укладену 28 грудня 2018 року, між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_5 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3