Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
захисника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/85/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 й накладено арешт на вилучені в ході обшуку 11.01.2019 за адресою АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_6 , речі: 22 шнура для перепрошивки бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі, заготівки для ключів від транспортних засобів у кількості 18 штук, ноутбук марки Dell чорного кольору модель «Inspiron №5050», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів, ноутбук марки Dell сірого кольору модель «Inspiron 5321», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; ноутбук сірого кольору марки «Panasonic», модель TOUGRABOOK № CF-19, на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; програматори бортових комп`ютерів транспортних засобів без серійного номеру та моделі; діагностичні комплекси бортових комп`ютерів т. з. без серійного номера та моделі в кількості 9 штук, записник коричневого кольору із записами автомобілів які відвідували дане СТО за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх використання та розпорядження ними.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 17 січня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про накладення арешту на вилучене 11.01.2019 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_6 майно. Із клопотання вбачається, що 13.11.2018 до чергової частини Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_9 , яка просить прийняти міри до невідомої особи, що незаконно заволоділа транспортним засобом ВМW X5 чорного кольору, н. з. Чеської Реєстрації НОМЕР_1 , який був розташований у межах дворогосподарства за місцем проживання заявниці у період з 01 год. до 03 год. 11.10.2018 під час відсутності останньої. 11 жовтня 2018 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0001219 за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення. 11 січня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області слідчий, під час обшуку за адресою м. Мукачево, вул. Сороча 54, у гр. ОСОБА_6 вилучив спеціальні пристрої для відкриття автомобілів, перепрошивки бортових комп`ютерів та інші спеціальні пристрої для запуску двигунів, та які мають відношення до даної події. У подальшому вище вказані речі були вилучені та упаковані і надалі поміщені до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці вулиця Головна 55. Слідчий вказує на те, що вказані речі та предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що у свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. Просить накласти арешт на вищевказане вилучене майно.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що додані до клопотання матеріали свідчать про те, що вилучене під час обшуку 11.01.2019 майно є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та являються речовими доказами у кримінальному провадженні. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також із метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, вилучене в ОСОБА_6 майно не підпадає під критерії як ст. 98 КПК України, так і ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, тобто воно безпідставно вилучене й не може вважатись таким, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно використано як засіб чи знаряддя вчинення злочину, або зберегло на собі його сліди, оскільки жодного відношення до крадіжки автомобіля немає. Стверджує, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вилучене майно, не зазначено, які конкретно ризики існують і в чому вони полягають. Разом із тим, вказує на те, що слідчим суддею не враховано те, що вказане майно не можливо використати як доказ у кримінальному провадженні, оскільки відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а обмеження права власності є неспіврозмірним із завданнями кримінального провадження, оскільки призведе до негативних наслідків, заподіє ОСОБА_6 істотної шкоди та позбавить можливості на нормальне існування, оскільки без вилученого в нього обладнання, він не зможе заробляти та утримувати себе та родину, так як останній працює автомобільним електриком і вилучене в нього обладнання призначено виключно для здійснення ним відповідної діяльності. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повернути ОСОБА_6 на відповідальне зберігання майно, яке в нього було вилучено в ході проведення обшуку 11.01.2019.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу й просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_6 , неявка якого, з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 повідомлений відповідно до вимог закону; що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища власника майна і від нього не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи, про поважність причин неявки до апеляційного суду ; що в розгляді апеляційної скарги приймав участь адвокат ОСОБА_7 , який клопотав про розгляд справи без участі ОСОБА_6 .

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку 11.01.2019 за адресою АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_6 , майно: 22 шнура для перепрошивки бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі, заготівки для ключів від транспортних засобів у кількості 18 штук, ноутбук марки Dell чорного кольору модель «Inspiron №5050», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів, ноутбук марки Dell сірого кольору модель «Inspiron 5321», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; ноутбук сірого кольору марки «Panasonic», модель TOUGRABOOK № CF-19, на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; програматори бортових комп`ютерів транспортних засобів без серійного номеру та моделі; діагностичні комплекси бортових комп`ютерів т. з. без серійного номера та моделі в кількості 9 штук, записник коричневого кольору із записами автомобілів які відвідували дане СТО, слідчим суддею не були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Європейській Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на норми матеріального та процесуального права не можна визнати законним та обґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Накладаючи арешт на вилучене у гр. ОСОБА_6 майно, слідчий суддя в ухвалі послався на приписи ст. ст. 170-172, 98 КПК України, зазначивши, що вилучене 11.01.2019 під час обшуку майно є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

На будь-які інші підстави в обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя в ухвалі не послався.

Дослідивши матеріали за клопотанням, колегія суддів вважає, що як прокурором, так і слідчим суддею не були дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, відповідно, при внесенні та розгляді клопотання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження прийшла до висновку, що такі не містять будь-яких відомостей про те, що кримінальним правопорушенням кому- небудь завдана матеріальна шкода. Крім того, з матеріалів судового провадження не вбачається, що в справі заявлявся цивільний позов. На відсутність заявленого в справі цивільного позову також вказувала сторона захисту : адвокат ОСОБА_7 , а прокурор не вказував на наявність заявленого в справі цивільного позову.

Учасниками судового розгляду апеляційному суду також не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної чи фізичної особи, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем, а стороною обвинувачення - не надані відомості про те, що в справі будь-хто визнавався цивільним відповідачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сторона кримінального провадження у підтвердження можливого заявлення по справі цивільного позову не надала будь-які докази.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Стороною обвинувачення також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх осіб чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, стороною обвинувачення не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні з фізичної особи ОСОБА_6 може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку у подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Між тим, з матеріалів судового провадження не вбачається, що гр. ОСОБА_6 є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні. Під час розгляду апеляційної скарги прокурор підтвердив, що повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не виносилось.

Доводи клопотання про те, що арешт накладається на майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також із метою забезпечення збереження речових доказів, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

Так, з ухвали слідчого судді не вбачається, які саме дані свідчать про те, що майно було об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя також не вмотивував висновок про те на підставі чого прийшов до суджень про достатність підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У підтвердження доводів клопотання та викладених у судовому рішенні висновків про те, що майно було об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор під час апеляційного розгляду справи не посилався на будь-які дані.

У клопотанні слідчого також не вказується на те, які саме експертні дослідження будуть проведені з вилученим майном. На необхідність проведення експертних досліджень із вилученим майном також не вказував і прокурор. З даних апеляційному суду пояснень прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні не призначались і не проводились експертні дослідження, у тому числі для з`ясування можливого вскриття з використанням ноутбука марки Dell чорного кольору модель «Inspiron № 5050», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів, ноутбука марки Dell сірого кольору модель «Inspiron 5321», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; ноутбука сірого кольору марки «Panasonic», модель TOUGRABOOK № CF-19, на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; програматорів бортових комп`ютерів транспортних засобів без серійного номеру та моделі; діагностичних комплексів бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі, автомобіля марки ВМW X5 чорного кольору, н. з. Чеської Реєстрації НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_9 .

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує пояснення адвоката ОСОБА_7 про те, що незаконно вилучене, на його думку, майно повернуто гр. ОСОБА_6 , що при необхідності гр. ОСОБА_6 надасть слідчому для проведення експертних досліджень будь-яку річ із вилучених у будь-який час.

Тому колегія суддів доводи клопотання слідчого про те, що майно є речовим доказом, вважає належним чином не вмотивованим, такими, що не відповідають вимогам закону.

Дослідивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про те, що у ньому не зазначена мета арешту майна, що, подаючи клопотання, слідчий не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та / або користування майном.

При оцінці доводів клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів також вважає, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого майна.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на наявність даних про імовірні приховування, втрату, передачу чи відчуження гр. ОСОБА_6 вилученого у нього майна іншим особам.

Формальне посилання слідчого у клопотанні на ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 та ст. 171 КПК України, без належного вмотивування мети та підстав для арешту майна, колегія суддів вважає таким, що не приводить до висновку про його обґрунтованість та про необхідність його задоволення.

Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею були порушені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вилучене у гр. ОСОБА_6 у ході проведення обшуку майно.

Відповідно до ст. ст. 409 - 410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, оскільки слідчим суддею постановлено судове рішення, яке визнається незаконним та необґрунтованим ; ухвалу слідчого судді скасовує, постановляє нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно : 22 шнура для перепрошивки бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі, заготівки для ключів від транспортних засобів у кількості 18 штук, ноутбук марки Dell чорного кольору модель «Inspiron № 5050», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів, ноутбук марки Dell сірого кольору модель «Inspiron 5321», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; ноутбук сірого кольору марки «Panasonic», модель TOUGRABOOK № CF-19, на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; програматори бортових комп`ютерів транспортних засобів без серійного номеру та моделі; діагностичні комплекси бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі в кількості 9 штук, записник коричневого кольору із записами автомобілів які відвідували дане СТО за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх використання та розпорядження ними, відмовляє.

При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи і те, що прокурор ОСОБА_5 під час розгляду апеляційної скарги не заявляв будь-яких клопотань про дослідження доказів, у тому числі й у спростування доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2019 року, якою накладено арешт на вилучене в ході обшуку 11.01.2019 у гр. ОСОБА_6 майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно : 22 шнура для перепрошивки бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі, заготівки для ключів від транспортних засобів у кількості 18 штук, ноутбук марки Dell чорного кольору модель «Inspiron № 5050», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів, ноутбук марки Dell сірого кольору модель «Inspiron 5321», на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; ноутбук сірого кольору марки «Panasonic», модель TOUGRABOOK № CF-19, на якому знаходиться спеціальне програмне забезпечення для перепрошивки бортових комп`ютерів транспортних засобів; програматори бортових комп`ютерів транспортних засобів без серійного номеру та моделі; діагностичні комплекси бортових комп`ютерів т. з. без серійного номеру та моделі в кількості 9 штук, записник коричневого кольору із записами автомобілів які відвідували дане СТО за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх використання та розпорядження ними, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: