КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0010494 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

повернуто прокурору для усунення недоліків.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 14.11.2018 року №0010494, ОСОБА_7 обвинувачується у зберіганні з метою розповсюдження у всесвітній мережі Інтернет зображень порнографічного характеру, зберіганні з метою розповсюдження у всесвітній мережі Інтернет відеопродукції порнографічного характеру, зберіганні з метою розповсюдження у всесвітній мережі Інтернет відеопродукції порнографічного характеру, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.301 КК України.

Ухвалою підготовчого судового засідання Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010494, щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків. Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не узгоджується із правовою кваліфікацією, що зумовлює неконкретність формулювання обвинувачення.

На вказану ухвалу прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки впевнений, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, так як в ньому викладені всі обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також до обвинувального акту додані всі необхідні додатки. Викладені судом обставини, прокурор вважає немотивованими, та такими що не є підставою для повернення обвинувального акту. Тому просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити;
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положеннями п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення висунутого проти нього.

За змістом п.1 ч.3 ст.42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно зі ст.314 КПК України суд має право у підготовчому засіданні прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз цієї норми свідчить, що Закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті, серед іншого, трьох складників, а саме фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (формули обвинувачення) та формулювання обвинувачення.

Дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором не виконані.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами викладеними судом першої інстанції про те, що в обвинувальному акті, який складено щодо ОСОБА_7 , містяться відомості фактичних обставин кримінального правопорушення та зазначена правова кваліфікація вчиненого ним діяння з посиланням на положення Закону і частину статті Закону, однак без зазначення чітко сформульованого обвинувачення.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зазначена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення не узгоджується з диспозиціями ч.ч.1, 2, 3 ст.301 КК України, а зазначене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не узгоджується з їх правовою кваліфікацією за ч.3 ст.301 КК України, що є порушенням норм КПК України та унеможливлює подальше провадження за даним обвинувальним актом.

Твердження прокурора про відсутність підстав для повернення обвинувального акту на доопрацювання, а також, що викладені в ухвалі суду обставини щодо неконкретності формулювання обвинувачення протирічать нормам КПК України, є недоречними, оскільки під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання-це правова модель злочину, вказівка на кримінально правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Аналіз норм КПК України доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи в апеляційній скарзі прокурора, які стали підставою для перегляду рішення суду першої інстанції, є необґрунтованими, оскільки наявні підстави стверджувати, що зміст формулювання обвинувачення є неконкретним та неузгодженим з іншими складниками обвинувального акту.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 складений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків, залишити без змін.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3