Справа № 305/1178/18
Номер провадження 1-кп/305/328/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000494 від 19.06.2018 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кобилецька Поляна, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповно-середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого вирок Рахівського районного суду від 02.03.2018

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.03.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, на облік Рахівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, не став. Будучи обізнаним під час проголошення вироку в Рахівському районному суді про призначене йому покарання усвідомлював необхідність з`явитися до районного відділу філії державної установи «Центр пробації», в Закарпатській області, та порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також був попереджений про правові наслідки ухилення від відбування призначеного покарання кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, в письмовій формі.

Однак, в подальшому, з 02.03.2018, засуджений ОСОБА_4 , знаючи про призначене покарання у виді 80 годин громадських робіт, з 2 березня 2018 року по червень 2018 року, невиконуючи покладених на нього обов`язків, порушуючи порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних на те причин, умисно, з метою ухилення від покарання, не з`явився до Рахівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації», в Закарпатській області, та в подальшому, до селищної ради села Кобилецька Поляна, Рахівського району Закарпатської області, проігнорував неодноразові повідомлення Рахівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації», в Закарпатській області, чим умисно ухилився від відбування призначеного йому за вироком Рахівського районного суду від 02.03.2018 покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та пояснив, що через скрутне матеріальне становище, відсутність роботи, немав коштів щоб поїхати в м. Рахів, на виклик Рахівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації», в Закарпатській області. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, врахувати той факт, що на даний час відпрацював 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 , як скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що характеризуюють особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся, на момент винесення вироку відбув покарання у виді громадських робіт що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки прокурора, який просив призначити покарання у виді арешту суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним інших злочинів неможливо без його ізоляції від суспільства. За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, у виді арешту на певний строк, яке суд вважає необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати та речові відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання -1 (один) місяць арешту.

Строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1