Справа №636/4485/18
Провадження №1-кс/636/1364/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , начальника 2-го відділення СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання начальника 2-го відділення СВ Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000094 від 14.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Чугуївським ВП ГУНП України в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000094 від 14.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2018 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на зберігання, придбання та збут бойових припасів та метальних вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, перебуваючи в м. Чугуєві Харківської області, у невстановленої особи придбав бойові припаси та метальні вибухові речовини, які незаконно зберігав при собі.
02.03.2018 приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та метальних вибухових речовин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , за 1 500 гривень продав, тим самим незаконно збув ОСОБА_6 12 патронів, які згідно висновку судово-балістичної експертизи за №173-181 від 16.03.2018, - є: 1 штука боєприпасом, бойовим крупнокаліберним патроном виробництва СРСР калібру 12,7 мм (12,7х108), призначеним для стрільби з крупнокаліберних кулеметів ДШК, НСВ, «Корд» та іншої зброї такого ж калібру і типорозміру патронника; патрон придатний до стрільби; 4 штуки боєприпасами, бойовими гвинтівковими патронами виробництва СРСР калібру 7,62 мм (7,62х54R), призначеними для стрільби з нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, патрони придатні до стрільби; 1 штука складовими елементами (кулею та гільзою) патрона колишнього боєприпаса (металевий заряд відсутній), бойового гвинтівкового патрона виробництва СРСР калібру 7,62 мм (7,62х54R), призначеного для стрільби з нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника і до категорії боєприпасів не відноситься; 5 штук боєприпасами, бойовими проміжними патронами виробництва СРСР калібру 5045 мм (5045х39 АК), призначеними для стрільби з нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети Калашникова та іншої зброї), патрони придатні до стрільби; 1 штука складовими елементами (кулею стріляною гільзою) патрона колишнього боєприпаса (метальний заряд відсутній), бойового проміжного патрона виробництва СРСР калібру 5045 мм, (5045х39 АК), призначеного для стрільби з нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника і до категорії боєприпасів не відноситься та семиканальний артилерійський бездимний порох марки 9/7 загальною масою 574,0 грам, який згідно висновку комплексної судової вибухотехнічної експертизи, експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №5642/24870 від 16.11.2018 належить до метальних вибухових речовин.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, якому 24.11.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду покупця від 02.03.2018, огляду грошових коштів від 02.03.2018, добровільної видачі від 02.03.2018, протоколом про результати проведення НСРД адіо,- відео контроль особи від 06.03.2018, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Метою та підставами застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам:
По перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що відноситься до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, тому у органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
По друге, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, тобто є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Беручи до уваги те, що досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав вважати існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, таким чином відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні, перелічені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, п. 5 КПК України, які дають підставу для застосування саме зазначеного запобіжного заходу, а відтак просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з 24 години вечора до 5 години ранку, тривалістю два місяці. Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував, повністю погодився з обставинами, викладеними в ньому.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Частина 2 цієї статті наголошує, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження встановлено, що 14.12.2017 року до ЄРДР за №0000094 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України.
24.11.2018 року ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.
Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені та досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання докази: протоколи огляду покупця від 02.03.2018, огляду грошових коштів від 02.03.2018, добровільної видачі від 02.03.2018, протокол про результати проведення НСРД адіо,- відео контроль особи від 06.03.2018, протоколи допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою. При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування, продовження дії щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для того, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року слідує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під домашнім арештом, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характер та суспільна небезпека скоєного кримінального правопорушення.
Доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 7 років, яке згідно статті 12 цього кодексу, кваліфікується як тяжкий злочин.

Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризика, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: той факт, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працює, але одружений, утримує малолітню дитину, зареєстрований та проживає за однією адресою.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Враховуючи наведене, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існуює ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, на який вказували слідчий та прокурор та недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому ризику, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та з урахуванням даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на підозрюваного, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184-186, 193-194, 196 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника відділення СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 24 години вечора до 5 години ранку.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного:

1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначити строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто по 25.01.2019 року включно.

Вказані вище обов`язки діють з дня застосування домашнього арешту, тобто по 25.01.2019 року включно.

Ухвала про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання підозрюваного, на якого покласти контроль за поведінкою ОСОБА_5 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити підозрюваному що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1