У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційні скарги начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2019 року, якою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, що проживає за адресою: АДРЕСА_1
-застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.03.2019 року, із визначенням застави в сумі 576 300 грн.
Учасники судового провадження:
прокурори: ОСОБА_9 ОСОБА_10
підозрюваний: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити розмір застави у сумі 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча) грн., а також покласти обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
________________________________________________________________________________

Провадження 11-сс/812/54/19 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12

Категорія: ст. 186 ч.2 КК категорія: обрання запобіжного

заходу Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відмовити та розглянути скаргу сторони захисту на незаконне затримання ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2019 року.
Визначено розмір застави в сумі 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.
У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, за першою вимогою; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання / або місця роботи.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення ч.4 ст.182 КПК України, згідно якої розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Звертає увагу, що визначений розмір застави значно менший від отриманої шахрайським способом ОСОБА_8 суми грошових коштів і не може повною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Зазначає, що враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, факт притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за скоєння інших тяжких та особливо тяжких злочинів, доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також той факт, що стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 не перешкоджає його триманню під вартою, - застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою та визначення розміру застави менше ніж тисяча розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Захисники стверджують, що всупереч ст. 508 КПК України слідчий суддя застосував до підозрюваного ОСОБА_8 , який має психічне захворювання, недопустимий запобіжний захід тримання під вартою.

Із змісту скарги також, вбачається, що захисники вказують на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Зазначають, що долучені до клопотання слідчого протоколи допитів потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 проведені не уповноваженою на те особою. При цього наголошують на тому, що показання вищевказаних осіб стосовно обставин справи суттєво різняться за змістом вищевказаних протоколів, що на думку апелянтів ставить під сумнів достовірність їх показів.
Окрім того, захисники зазначають, що в ході судового розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 захистом була заявлена скарга на його незаконне затримання.
Вказують, що слідчим суддею зазначена скарга була необґрунтовано об`єднана в одне провадження з клопотанням слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу. Зазначають, що по суті вказана скарга розглянута слідчим суддею не була.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у тому, що приблизно в грудні 2017 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_16 . З цією метою ОСОБА_8 , використовуючи особливі довірчі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_16 , під час неодноразового спілкування з останнім, запропонував створити спільне підприємство з виготовлення олії. У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_16 та вводячи останнього в оману щодо вигідності співпраці з ним, запропонував останньому надати грошові кошти в сумі 50 000 євро, в якості частки для створення спільного підприємства, без наміру повернення отриманих коштів. У зв`язку із наявністю довірливих відносин, будучи переконаним в тому, що розпоряджається грошовими коштами в своїх інтересах, ОСОБА_16 , не передбачаючи злочинного наміру з боку ОСОБА_8 , прийняв рішення щодо надання ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 50 000 євро. На початку січня 2018 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_16 , будуючи переконаним, що розпоряджається належними йому грошовими коштами за власною волею, знаходячись біля місця мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно передав останньому грошові кошти в сумі 50 000 євро, що еквівалентно 1670000 (один мільйон шістсот сімдесят ) грн. В подальшому, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_16 в сумі 50000 євро, що еквівалентно 1670000 (один мільйон шістсот сімдесят ) грн., ОСОБА_8 розпорядився ними на власний розсуд, при цьому продовжуючи вчиняти дії, направлені на приховування його дійсного умислу, розповідаючи про нібито розроблення бізнес плану та реєстрацію підприємства.
10 січня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, вік та стан здоров`я якого дозволяють застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, слідчий суддя, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з урахуванням даних про його особу, ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та інших обставин вчинення кримінального правопорушення та встановлених у кримінальному провадженні фактів, визначив розмір застави, відповідно до пункту 3 частини 5 статті 182 КПК України, у межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу захисників, захисника, яка не висловила думки з приводу апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Апеляційний суд вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.190 КК України є обґрунтованою. Обґрунтованість підозри підтверджується зазначеними у клопотанні слідчого доказами.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Отже, доводи захисників щодо недопустимості протоколів допиту свідків, не є слушними, оскільки питання відносності та допустимості доказів вирішується під час іншої стадії кримінального провадження судового провадження ( під час розгляду провадження по суті в суді першої інстанції).

Окрім того, є необґрунтованими доводи захисників відносно того, що долучені до клопотання слідчого протоколи допитів потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проведені не уповноваженою на те особою, а саме старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_17 .

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно доручення про проведення досудового розслідування від 09 січня 2019 року т.в.о. начальником СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 було доручено провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України старшому слідчому з ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 .

Також, з постанови т.в.о. начальника СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 09 січня 2019 року про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні групою слідчих, вбачається, що проведення досудового розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні доручено слідчий групі у склад якої входить також і старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_17 .

З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строком понад п`яти років то відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Є вірними висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя належним чином та з достатньою повнотою дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як тримання під вартою та дійшов вірного висновку, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Доводи захисників щодо неможливості застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю у підозрюваного психічної хвороби є необґрунтованими.

Так, апеляційним судом переглядається ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, а не застосування примусових заходів медичного характеру.

Окрім того, в матеріалах кримінального та судового проваджень відсутні дані щодо наявності у підозрюваного психічних захворювань.

Доводи апелянтів про необхідність розгляду їх скарги про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_8 , також є безпідставними, оскільки з матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею не виносилось рішення щодо зазначеної скарги захисників.

Отже, апеляційний суд позбавлений можливості розглядати питання щодо незаконного затримання підозрюваного.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора щодо необґрунтованого визначення слідчим суддею розміру застави.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Однак слідчий суддя, не взяв до уваги вищенаведені положення Закону та визначив розмір застави в сумі 576 300 грн., який не є співмірним з вищенаведеними ризиками.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке за ступенем тяжкості відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
За наслідками скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України останній незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) євро, що еквівалентно 1 670 000 (одному мільйону шістсот сімдесят тисячам) грн.
Визначений слідчим суддею розмір застави (576 300 грн.) значно менший від отриманої шахрайським способом підозрюваним суми грошових коштів і не може повною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених слідчим суддею на нього процесуальних обов`язків, передбачених п. п. 1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, а також положення ч.5 ст. 182 КПК України апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 слід визначити розмір застави одну тисячу розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що
становить 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одну тисячу) грн.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч.3, 422, 424,532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скарги начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали до 13 березня 2019 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одну тисячу) грн., що становить одну тисячу розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за умови внесення якої ОСОБА_8 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання / або місця роботи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: