пр. № 1/759/6/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.11.1998 Московським районним судом міста Києва за ст. ст. 215-3 ч.2,140 ч.2,140 ч.1, 193 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Київського міського суду від 21.01.1999 строк покарання змінено на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки із штрафом 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- 12.11.1999 Московським районним судом міста Києва за ст. 94, ч.2 ст.140, 42,43 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений із місць позбавлення волі 17.08.2004 умовно-достроково на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області, не відбутий строк 4 роки 9 місяців 21 день,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Тучин Гощанського району Рівненської області, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, розлученої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

08.05.2010 ОСОБА_18 , перебуваючи в селі Хотянівка Вишгородського району Київської області, познайомився з ОСОБА_15 і дізнавшись, що останній має намір встановити на власній дачній ділянці басейн, вирішив скористатися цією обставиною та, керуючись корисливим мотивом з метою особистого збагачення, запропонував йому свої послуги по начебто встановленню басейну на присадибній ділянці, запевнивши ОСОБА_15 що він є спеціалістом по виконанню даного виду робіт, насправді не збираючись їх виконувати, а збираючись шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_15 .

Увійшовши таким чином до ОСОБА_15 у довіру, ОСОБА_18 пояснив, що йому одразу необхідні гроші для придбання обладнання і будівельних матеріалів, обрахував свою роботу і зацікавив ОСОБА_15 вигідними умовами. Останній, будучи введеним в оману, погодився на пропозицію ОСОБА_18 і підвіз його до магазину «Нова Лінія» по вул. Харківське шосе, 168 в місті Києві, начебто для придбання будівельних матеріалів і обладнання для встановлення басейну. Після чого приблизно о 15.00 годині того же дня, знаходячись по АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 , будучи переконаним та впевненим, що розпоряджається грошовими коштами за власною волею та у своїх інтересах, передав ОСОБА_18 грошові кошти у сумі 750 доларів США. У свою чергу ОСОБА_18 , усвідомлюючи що ОСОБА_15 діє під впливом омани з його боку, діючи умисно, з корисливим мотивом, отримав від останнього грошові кошти у сумі 750 доларів США, що в перерахунку по курсу Національного банку України складає 5944 гривень 50 копійок, які обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру використовувати їх за призначенням.
Після чого ОСОБА_18 , з метою повторного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 шляхом обману, 09.05.2010 зателефонував останньому на мобільний телефон і, діючи умисно, повторно, із корисливого мотиву, вводячи його в оману, запевнив потерпілого, що вже придбав всі необхідні матеріали, але у нього не вистачило грошей на дренажні кільця для басейну, і що необхідно передати грошові кошти начебто для придбання зазначених дренажних кілець.
ОСОБА_15 , знаходячись під впливом омани ОСОБА_18 , повіривши словам останнього, 10.05.2010 у денний час доби через свого знайомого ОСОБА_20 передав ОСОБА_18 грошові кошти у сумі 4700 гривень для придбання дренажних кілець. ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, 10.05.2010 приблизно о 14.00 годині, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 168, отримав від ОСОБА_20 грошові кошти у сумі 4700 гривень, які належать ОСОБА_15 , якими заволодів шляхом обману.
Своїми діями ОСОБА_18 шляхом обману в період з 08.05.2010 по 10.05.2010 заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 на загальну суму 10644 гривень 50 копійок, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім цього ОСОБА_18 приблизно в середині лютого 2011 року (точної дати та часу під час досудового слідства не встановлено), керуючись корисливим мотивом запропонував своїй співмешканці ОСОБА_19 скоїти злочин, а саме: по об`яві у газеті знайти жінку, яка шукає роботу нянею і надає послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножем заволодіти її майном, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, на що ОСОБА_19 погодилась.

Для реалізації свого спільного умислу направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них розбійного нападу, поєднаному із застосуванням погрози насильства, небезпечного для життя та здоров`я, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.

Згідно злочинного плану ОСОБА_18 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_21 » та подзвонити по об`яві жінці, яка шукала роботу консьєржкою і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта та від імені вигаданої особи на ім`я ОСОБА_21 запропонувати роботу нянею по догляду за його вигаданою дитиною на ім`я ОСОБА_22 у приватному будинку в с. Підгірці. Після чого ОСОБА_18 повинен був призначити зустріч особі, що шукала роботу на автобусній зупинці в районі села Підгірці. ОСОБА_19 в свою чергу повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_23 » і разом з ОСОБА_18 , під виглядом подружжя, прибути в обумовлене місце, де останній підшуковував місце вчинення злочину безлюдне місце в районі лісосмуги неподалік від зупинки «вул. Васильківська» с. Підгірці Обухівського району Київської області, де призначали зустріч особі, з якою домовились наймати на роботу. В обумовленому місці ОСОБА_19 під виглядом дружини ОСОБА_18 повинна була підійти до жінки, з якою призначать зустріч, і супроводити її до місця вчинення злочину, де ОСОБА_18 і ОСОБА_19 повинні були скоїти напад на потерпілу, зв`язати за допомогою стрічки-скотчу (які заздалегідь підготують) руки та ноги останньої, після чого незаконно заволодіти майном потерпілої.

Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_18 та ОСОБА_19 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 16.02.2011 ОСОБА_18 у невстановленому кіоску в місті Києві придбав газету з оголошеннями «Авізо» та подзвонив на мобільний телефон громадянці ОСОБА_16 , яка шукала роботу консьєржкою (або нянею по догляду за дитиною і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта) і, представившись « ОСОБА_21 », запропонував ОСОБА_16 роботу по догляду за його дитиною ОСОБА_24 в приватному будинку села Підгірці Обухівського району Київської області, обравши ОСОБА_16 як жертву вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_18 зацікавив ОСОБА_16 привабливими умовами праці і оплати, які влаштовували останню і запропонував ОСОБА_16 наступного дня, тобто 17.02.2011 приблизно о 13.00 годині прибути на зупинку громадського транспорту по вул. Васильківській с. Підгірці Обухівського району Київської області, неподалік від АЗС, на що ОСОБА_16 погодилась. ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_19 про ОСОБА_16 і вони узгодили між собою план вчинення злочину, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_16 .

Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_18 у невстановленому місці і час придбав скотч та ніж і 17.02.2011 приблизно в 12.45 годині ОСОБА_18 і ОСОБА_19 прибули в с. Підгірці, де стали очікувати ОСОБА_16 щоб скоїти розбійний напад, спрямований на заволодіння майном, грошима і мобільними телефонами останньої.

Приблизно в 13.00 годині того же дня на зупинку громадського транспорту «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області приїхала ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка являлась особою похилого віку). В цей час ОСОБА_19 , згідно досягнутої з ОСОБА_18 домовленості, реалізуючи спільний злочинний план, під виглядом дружини ОСОБА_18 , який наймає ОСОБА_16 на роботу нянею по догляду за їх дитиною, підійшла до ОСОБА_16 і провела останню до зазначеного ОСОБА_18 місця: ділянки місцевості, що розташована в 300 метрах від зупинки «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекав останній. Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 обманом заманили ОСОБА_16 до ділянки лісосмуги, яка розташована між с. Підгірці та с. Креничі Обухівського району Київської області, пояснивши, що у вказаному місці знаходиться їх будинок.

Знаходячись у зазначеному безлюдному місці лісосмуги, безпосередньо реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, із користі, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи що ОСОБА_16 добровільно не віддасть їм своє майно, з метою негайного заволодіння цим майном, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 несподівано напали на неї. При цьому ОСОБА_18 , який ішов попереду ОСОБА_16 бризнув в обличчя ОСОБА_16 газовим балончиком Терен, а ОСОБА_19 схопила потерпілу ззаду. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним спільним умислом, ОСОБА_18 дістав заздалегідь приготовлений ніж і, застосовуючи погрозу насильством небезпечним для життя та здоров`я, почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, подавивши таким чином її волю до опору, після чого разом з ОСОБА_19 вони провели потерпілу до дерева, де ОСОБА_19 утримувала ОСОБА_16 , а ОСОБА_18 прив`язав руки потерпілої за допомогою заздалегідь підготовленої стрічки-скотч до дерева. Після чого ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_19 , заволодів майном ОСОБА_25 жіночою сумочкою, в якій знаходилися мобільний телефон «Нокіа-2600», спідня білизна та ліки. Оцінив невелику вартість майна, яким вони заволоділи, ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , застосовуючи насильство, почали по-черзі пробувати вирвати золоті коронки з зубів ОСОБА_16 , але їм це не вдалося. Після чого ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 , заволодівши майном потерпілої, залишивши останню прив`язаною до дерева в лісосмузі, з місця вчинення злочину втекли.

При зазначених обставинах розбійного нападу ОСОБА_18 і ОСОБА_19 заволоділи наступним майном ОСОБА_16 : жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якій знаходилися мобільний телефон «Нокіа-2600» вартістю 490 гривень, з карткою мобільного оператора «Київ-Стар» вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, грошові кошти в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень.

Крім цього, ОСОБА_18 приблизно 17.02.2011 після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знову запропонував своїй співмешканці ОСОБА_19 (яка також являлась особою, яка раніше вчинила розбій) скоїти злочин, а саме: по об`яві знайти жінку, яка шукає роботу нянею по догляду за дитиною, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножом заволодіти її грошима, майном і коштовностями, щоб в подальшому розпорядитись ними на власний розсуд, на що ОСОБА_19 погодилась.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них нападу, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно злочинного плану ОСОБА_18 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_21 » і розмістити на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», що розташований по проспекту Глушкова, 13-Б в місті Києві, об`яву з пропозицією роботи нянею, в якій вказати номери мобільних телефонів його і ОСОБА_19 , щоб жінка, яка шукала роботу нянею, передзвонила їм і поцікавилась умовами праці. Після чого ОСОБА_18 повинен був призначити зустріч особі, яка зв`яжеться з ними по телефонах, вказаних в оголошенні. ОСОБА_19 зі свого боку повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_23 » і разом з ОСОБА_18 під виглядом сімейної пари прибути в обумовлене місце в районі ТЦ «Магеллан», де заманити потерпілу у безлюдне місце в районі лісосмуги по вул. Г. Родимцева в місті Києві, де ОСОБА_18 і ОСОБА_19 обумовились вчинити напад на потерпілу з метою заволодіння її майном.
Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_18 та ОСОБА_19 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 17.02.2011 ОСОБА_18 розмістив об`яву на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», розташованого по проспекту Глушкова,13-Б в місті Києві, про те, що він шукає жінку для роботи нянею по догляду за дитиною, вказавши в оголошенні номер свого мобільного телефону і номер мобільного телефону ОСОБА_19 .
18.02.2011 вказане оголошення побачила громадянка ОСОБА_17 , яка зацікавилась роботою нянею і 19.02.2011 у першій половині дня подзвонила на мобільний телефон ОСОБА_18 . Останній, представившись чоловіком на ім`я ОСОБА_21 , запропонував ОСОБА_17 роботу по догляду за його дитиною ОСОБА_24 та обрав ОСОБА_17 як жертву вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_18 у телефонній розмові зацікавив ОСОБА_17 гарними умовами праці і оплати та запропонував останній приблизно о 12.00 годині прибути до вищезазначеного ТЦ «Магеллан», на що ОСОБА_17 погодилась. Після цього ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_19 про ОСОБА_17 і вони більш детально узгодили між собою план вчинення нападу на ОСОБА_17 .
Для реалізації злочинного плану ОСОБА_18 у невстановленому місці і час придбав ніж і 19.02.2011 приблизно о 12.00 годині разом з ОСОБА_19 прибув до ТЦ «Магеллан», розташованого по проспекту Глушкова, 13-Б в місті Києві, де вони зустрілись з ОСОБА_17 щоб скоїти на останню напад, спрямований на заволодіння її майном. Під час бесіди з ОСОБА_17 ОСОБА_18 вживав спиртні напої, а ОСОБА_19 представилась дружиною ОСОБА_18 на ім`я « ОСОБА_23 ». Під час бесіди ОСОБА_19 разом з ОСОБА_18 для реалізації свого злочинного наміру запропонували ОСОБА_17 пройти до начебто їх власного кафе, розташованого в районі лісосмуги Голосіївського парку щоб отримати гроші з каси кафе і заплатити ОСОБА_17 аванс. Остання на таку привабливу пропозицію погодилась і під впливом обману пішла разом з ОСОБА_18 і ОСОБА_19 у вказаному ними напрямку. Заманивши потерпілу шляхом обману у безлюдне місце в районі лісосмуги Голосіївського парку по АДРЕСА_4 , безпосередньо реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, із користі, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи що ОСОБА_17 добровільно не віддасть їм своє майно, з метою негайного заволодіння цим майном, ОСОБА_18 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і ОСОБА_19 приблизно о 14.00 годині 19.02.2011 несподівано напали на неї. При цьому ОСОБА_18 дістав ніж і, застосовуючи погрозу насильством, небезпечним для життя та здоров`я, почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, подавивши таким чином її волю до опору, а ОСОБА_19 зірвала з рук потерпілої золоті і срібні прикраси та заволоділа жіночою сумкою, в якій знаходились: мобільні телефони, зарядні пристрої до них, гаманець з грошима, газовий балончик «Кобра». Після чого ОСОБА_18 , продовжуючи погрожувати потерпілій ножом, наказав ОСОБА_17 лягти животом на землю, а ОСОБА_19 шарфом, що належить потерпілій та власним шарфом, зв`язала руки і ноги потерпілої.
При зазначених обставинах розбійного нападу ОСОБА_18 і ОСОБА_19 заволоділи наступним майном ОСОБА_17 : жіночою сумкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, мобільним телефоном «Нокіа-Н7373» з карткою пам`яті, загальною вартістю 150 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «Київстар», вартістю 35 гривень і гроші на рахунку в сумі 5 гривень; мобільним телефоном «Соні-Еріксон», вартістю 50 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «МТС», вартістю 25 гривень; золотим ланцюжком, вартістю 2500 гривень; срібним хрестиком, вартістю 90 гривень; золотими сережками, вартістю 2000 гривень; срібним ланцюжковим браслетом, вартістю 50 гривень; шкіряним гаманцем, вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 25 гривень; зарядним пристроєм до телефону «Нокіа Н7373», вартістю 40 гривень; зарядним пристроєм до мобільного телефону «Соні-Еріксон», вартістю 20 гривень; газовим балончиком «Кобра», який не представляє матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5210 гривень. Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , залишивши потерпілу в лісосмузі, з місця вчинення злочину втекли.
Крім цього, ОСОБА_18 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, 25.02.2011 у денний час, знаходячись на Залізничному вокзалі м. Києва, розташованому за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, запропонував своїй співмешканці ОСОБА_19 (яка також являлась особою, яка раніше вчинила розбій), скоїти злочин, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів під час розбійного нападу, на що ОСОБА_19 погодилась. Для реалізації свого зазначеного спільного умислу, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно розробленого злочинного плану та розподілених ролей ОСОБА_18 і ОСОБА_19 повинні були знайти жінку похилого віку серед певних осіб, що здають у піднайм кімнати на Залізничному вокзалі міста Києва і, представившись подружжям, разом з ОСОБА_19 винайняти у вказаної особи кімнату в квартирі для отримання можливості проникнення до житла потерпілої. Після чого ОСОБА_19 під вигаданим приводом повинна була заманити потерпілу-власницю квартири у кімнату, яку вони орендували з ОСОБА_18 , де разом з останнім вчинити на власницю квартири напад, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілої, вбити її шляхом удушення і заволодіти майном, грошовими коштами і коштовностями, що знаходяться в квартирі.
Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення умисного вбивства із корисливих мотивів під час розбійного нападу і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_18 та ОСОБА_19 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.

З метою безпосередньої реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 25.02.2011 приблизно о 16.00 годині ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , знаходячись на площі Вокзальна в місті Києві, підійшли до групи жінок, що пропонують у піднайм кімнати в місті Києві і ОСОБА_18 запропонував жінкам здати їм в оренду кімнату по завищеній ціні 170 гривень за добу, зацікавивши сумою, яку він пропонує за оренду кімнати. На пропозицію ОСОБА_18 погодилась громадянка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (яка являлась особою похилого віку) і вони домовились про здачу у піднайм на добу кімнати в квартирі АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_26 . Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 проїхали з ОСОБА_26 до вказаної квартири, де ОСОБА_18 і ОСОБА_19 під виглядом наймачів, шляхом обману, отримали можливість проникнути до квартири потерпілої, оцінили майновий стан власниці квартири, місце розташування кімнати, яку вони зняли посередині квартири, що забезпечувало достатню шумоізоляцію під час скоєння нападу на потерпілу і обрали ОСОБА_26 як жертву злочину, домовившись скоїти вбивство останньої із корисливих мотивів і заволодіти її майном шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілої на наступний день, тобто 26.02.2011.
Приблизно о 07.30 годині 26.02.2011 ОСОБА_18 і ОСОБА_19 покинули квартиру ОСОБА_26 , попередньо домовившись і запевнивши останню, що мають намір зняти кімнату у ОСОБА_26 на наступну ніч і не має необхідності шукати інших квартиронаймачів, на що ОСОБА_26 погодилась.
Приблизно о 12.38 годині 26.02.2011 з телефону-автомата № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , з карточки абонента «Укртелеком» № НОМЕР_2 , що забезпечувало анонімність дзвінку, ОСОБА_19 зателефонувала ОСОБА_26 і повідомила, що вони прийдуть до останньої знову переночувати і візьмуть у піднайм ту саму кімнату квартири АДРЕСА_5 .
В той же день приблизно о 16.30 годині ОСОБА_18 і ОСОБА_19 з метою скоєння вбивства ОСОБА_26 із корисливих мотивів під час розбійного нападу, під виглядом наймачів житла шляхом обману проникли до квартири АДРЕСА_5 , куди їх під впливом омани впустила ОСОБА_26 як наймачів кімнати. Знаходячись у кімнаті зазначеної квартири ОСОБА_18 перед вчиненням злочину вжив спиртні напої.
Цього ж дня приблизно о 21.00 годині ОСОБА_19 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_26 , а також на заволодіння майном останньої, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої, бажаючи заволодіти її майном і грошима, діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_18 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , шляхом обману завела ОСОБА_26 з приміщення кімнати, де мешкала остання в приміщення орендованої ними кімнати, де разом з ОСОБА_18 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, напали на потерпілу і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя ОСОБА_26 , повалили останню на диван. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_26 , почали душити останню, здавлюючи її шию руками, після чого ОСОБА_19 стала утримувати ноги потерпілої з метою подолання опору, а ОСОБА_18 продовжував душити ОСОБА_26 , поки внаслідок асфіксії не настала смерть останньої. Далі ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , упевнившись, що ОСОБА_26 померла, обшукали квартиру і незаконно заволоділи: мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 150 гривень з карткою мобільного оператора «ЮМС», вартістю 20 гривень, загальною вартістю 170 гривень; мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 1700 гривень із карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, на загальну суму 1720 гривень; п`ятьма пляшками вина, вартістю кожна по 50 гривень, загальною вартістю 250 гривень; грошовими коштами в сумі 500 гривень; сережками-біжутерія, які не мають матеріальної цінності, а всього заволоділи майном ОСОБА_26 на загальну суму 2690 гривень. Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 вийшли з квартири на вулицю і зникли з місця вчинення злочину разом з майном потерпілої.
В результаті спільних вищезазначених злочинних дій ОСОБА_18 і ОСОБА_19 потерпілій ОСОБА_26 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої:
- множинні внутрішньо шкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї в бокових відділах, в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчату та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область сосковидного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя, інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика;
- множинні крововиливи плямистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і під голосовими зв`язками;
- набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слизь з набряко-кров`янистою рідиною в отворі дихальних шляхів;
- під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`яз шиї з бокових, задньої та передній поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре здуття легенів, множинні крапкові та плямисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововилив на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передпліччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тим`яно-скроневій області. Всього шість крововиливів, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тим`яній області.
Смерть ОСОБА_26 настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї тупим предметом.
Крім цього, 10.03.2011 у вечірній час, знаходячись у невстановленому місці м. Києва, ОСОБА_19 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, запропонувала своєму співмешканцю ОСОБА_18 , який також є собою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, скоїти злочини, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів громадянки ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (яка являлась особою похилого віку), і розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої ОСОБА_27 з метою заволодіння майном останньої, на що ОСОБА_18 погодився. При цьому ОСОБА_19 повідомила ОСОБА_18 , що ОСОБА_27 є її двоюрідною бабусею і може зберігати за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_7 велику суму грошей.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_27 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством, небезпечним для життя потерпілої, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 розробили спільний план вчинення злочину.
Згідно розробленого злочинного плану ОСОБА_18 і ОСОБА_19 повинні були прибути до будинку АДРЕСА_7 і під виглядом відвідування проникнути до будинку ОСОБА_27 , яка є родичкою ОСОБА_19 , де ОСОБА_18 за попередньою змовою з ОСОБА_19 повинен був скоїти напад на ОСОБА_27 і позбавити її життя шляхом удушення, а ОСОБА_19 повинна була заволодіти майном, грошима і коштовностями, які знаходились в будинку ОСОБА_27 .
Таким чином вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення умисного вбивства із корисливих мотивів під час розбійного нападу і домовилися діяти спільно як співвиконавці. Після досягнення цієї попередньої змови ОСОБА_18 та ОСОБА_19 діяли спільно групою осіб і дії кожного з них охоплювалися умислом іншого.

З метою реалізації спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_27 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілої, діючи згідно розробленого плану, 11.03.2011 приблизно о 08.00 годині ранку, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 прибули в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де приблизно о 14.00 годині ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_19 під виглядом відвідування проникли до житлового будинку ОСОБА_27 , що розташований по АДРЕСА_7 . Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_19 почала розмовляти з ОСОБА_27 , щоб відволікти увагу останньої, і подала ОСОБА_18 умовний знак про початок здійснення розбійного нападу і вбивства ОСОБА_27 .
ОСОБА_18 , реалізуючи злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_27 і заволодіння її майном та грошима, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_19 , керуючись корисливим мотивом, схопив ОСОБА_27 рукою, зігнутою у лікті, за шию і почав її душити, питаючи де остання зберігає гроші. Після того, як ОСОБА_27 розповіла про місце зберігання грошей, а ОСОБА_19 заволоділа ними, ОСОБА_18 повалив ОСОБА_27 на підлогу і в присутності ОСОБА_19 почав душити потерпілу за горло руками і хустиною. ОСОБА_19 в свою чергу, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , допомагала йому душити потерпілу, утримуючи її за руки, щоб подавити волю потерпілої до опору і забезпечити ОСОБА_18 виконання їх злочинного плану, направленого на позбавлення життя ОСОБА_27 із корисливих мотивів. Продовжуючи злочинні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_27 , охоплені єдиним умислом ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , останній, коли ОСОБА_27 втратила свідомість внаслідок удушення, схопив сокиру і, доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс ОСОБА_27 удар сокирою в голову, заподіявши рублену рану голови. При цьому ОСОБА_18 не знав, що ОСОБА_27 до нанесення ним удару сокирою вже померла внаслідок асфіксії в результаті здавлення шиї руками і хустиною.
Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 заволоділи майном ОСОБА_27 , а саме: грошовими коштами в сумі 800 гривень, кросівками, вартістю 85 гривень, ювілейною медаллю «65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні», вартістю 20 гривень ювілейною медаллю «60 років визволення України від фашистських загарбників», вартістю 25 гривень, медаллю «Захиснику Вітчизни», вартістю 25 гривень, медаллю «Ветеран праці», вартістю 10 гривень, ювілейною медаллю «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження ОСОБА_28 », вартістю 15 гривень, а всього на загальну суму 980 гривень.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_19 і ОСОБА_18 потерпілій ОСОБА_27 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, які у своїй сукупності являються тяжкими тілесними ушкодженнями і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в нижній частині правої щоки вкритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгою вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшно-багровий синець тильної поверхні правої кисті розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток над перенісся, носових кісток, носової ості, рещітчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_27 настала в результаті механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті.
Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_18 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 190 КК України, не визнав та від дачі показань відмовився, користуючись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України. Також ОСОБА_18 показав, що кримінальна справа відносно нього сфальсифікована і він надасть показання тільки після того, як по його заявам буде проведена повна перевірки органами прокуратури. Крім цього ОСОБА_18 заперечив факт заподіяння ОСОБА_19 будь-яких тілесних ушкоджень та тиску на неї. Цивільні позови заявлені потерпілими по справі, він не визнає.
Згідно показань підсудного ОСОБА_18 , оголошених у судовому засіданні у відповідності до ст.301 КПК України (в редакції 1960 року), на досудовому слідстві він свою вину у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю і показав наступне.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_16 показав, що 16.02.2011 він разом із ОСОБА_19 запланували вчинити розбійний напад з метою заволодіння майном громадян. З цією метою він знайшов у газеті «Авізо» оголошення жінки, яка бажала влаштуватись на роботу поваром. Вони домовились про зустріч на станції метро «Видубичі», але потім перенесли зустріч в с. Підгірці на зупинці громадського транспорту. 17.02.2011 о 13.00 годині він разом із ОСОБА_19 прибули до села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекала ОСОБА_16 . Після чого до останньої, згідно розробленого плану, підійшла ОСОБА_19 , назвавшись його дружиною « ОСОБА_29 » і повела ОСОБА_16 до лісосмуги, де він очікував, щоб скоїти на останню напад. Після чого він разом із ОСОБА_19 завели ОСОБА_16 до лісопосадки, де він, діставши газовий балончик, бризнув в очі ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_19 потягнула ОСОБА_16 до дерева і він разом з ОСОБА_19 прив`язав потерпілу до дерева. Також він, діставши ніж та погрожуючи ним, наказав ОСОБА_16 віддати всі цінні речі та забрав сумку останньої і мобільний телефон. Оглянувши речі, він та ОСОБА_19 заволоділи ними і зникли з місця злочину (т.7 а.с. 152-157).
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_17 показав, що 17.02.2011 він разом з ОСОБА_19 приїхали до ТРЦ «Магеллан» по пр. Глушкова, 13-Б в місті Києві, де розмістили на дошці оголошень об`яву-повідомлення з приводу пропозиції начебто працевлаштування бажаючих нянею з метою подальшого заволодіння майном осіб, які звернуться, шляхом розбійного нападу. 19.02.2011 приблизно о 09.30 годині йому на мобільний телефон зателефонувала дівчина, як він дізнався пізніше ОСОБА_17 , яка виявила бажання влаштуватись на роботу нянею по догляду за дитиною. Він призначив ОСОБА_17 зустріч в ТЦ «Магеллан» і разом з ОСОБА_19 зустрілися з ОСОБА_17 . Під час розмови з останньою він представився « ОСОБА_21 », а ОСОБА_19 представилась « ОСОБА_29 » і зацікавили останню високою зарплатнею і вигідним графіком робочого дня, якщо та погодиться працювати у них нянею. ОСОБА_17 погодилась і вони по домовленості зустрілись о 14.00 годині там же. Після чого він і ОСОБА_19 пройшли з ОСОБА_17 до Голосіївського парку, де напали на останню. При цьому він погрожував ОСОБА_17 ножом, який приготував заздалегідь, а ОСОБА_19 зв`язала руки та ноги потерпілої шарфами і вони удвох, заволодівши мобільними телефонами, грошима і коштовностями потерпілої, зникли з місця події (т.4 а.с.111-113).
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_26 підсудний ОСОБА_18 в присутності захисника показав, що 25.02.2011 він запропонував ОСОБА_19 вчинити вбивство із корисливих мотивів і розбійний напад на бабусю, яка здає кімнату на Залізничному вокзалі м. Києва. З цією метою він з ОСОБА_19 , представившись подружжям, підійшли на Вокзальній площі до бабусь, запропонували здати їм кімнату і їм запропонувала квартиру ОСОБА_26 . Вони з нею проїхали в квартиру АДРЕСА_5 , де переночували з ОСОБА_19 , оглянули квартиру, оцінили обстановку в квартирі і матеріальний стан ОСОБА_26 та вирішили здійснити свій план вбивство і заволодіння майном останньої. У зв`язку з чим 26.02.2011 вони знову винайняли на добу кімнату у квартирі ОСОБА_26 26.02.2011 приблизно о 21.00 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_19 за їхньою спільною домовленістю підійшла до кімнати власниці квартири, виманила її в коридор, насильно затягнула ОСОБА_26 в їхню кімнату, де він напав на останню та задушив її. В процесі вбивства йому допомагала ОСОБА_19 , а саме: також руками здавлювала шию ОСОБА_26 і тримала останню за ноги, коли та виривалася та чинила опір. Коли ОСОБА_26 перестала подавати ознаки життя, він і ОСОБА_19 обшукали кватиру і заволоділи майном потерпілої: невеликою сумою грошей, вином, біжутерією, двома мобільними телефонами «Нокіа» та зникли з місця злочину (т. 2 а.с. 67-72).
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_27 підсудний ОСОБА_18 в присутності захисника показав, що 11.03.2011 вранці він і ОСОБА_19 приїхали в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де мешкала бабуся ОСОБА_19 , з метою пограбувати її та вбити. В комерційному кіоску він купив і вжив спиртні напої, після чого пройшли до будинку бабусі ОСОБА_19 - громадянки ОСОБА_27 . Зайшовши в будинок, вони привітались і ОСОБА_27 почала готувати поїсти, коли в цей час він накинувся на неї і почав душити, при цьому розпитував, де в хаті є гроші. ОСОБА_19 підійшла до нього і допомагала душити ОСОБА_27 тримати її, коли та чинила опір. Далі ОСОБА_19 взяла на ліжку хустину чорного кольору, обмотала нею шию бабусі і, взявшись за обидві кінці хустинки, почала тягнути, стягуючи шию ОСОБА_27 , поки остання перестала подавати ознаки життя. Далі він і ОСОБА_19 почали обшукувати хату, шукаючи цінні речі. В шафі він знайшов медалі, які забрала ОСОБА_19 . Через деякий час йому здалося, що ОСОБА_27 , яка лежала на підлозі в одній з кімнат, прийшла до тями, тому він схопив сокиру, що стояла у коридорі, наніс удар сокирою в обличчя ОСОБА_27 . Заволодівши грошима і майном ОСОБА_27 , він з ОСОБА_19 зникли з місця злочину (т.2 а.с. 55-59).
По епізоду заволодіння шахрайським шляхом майном громадянина ОСОБА_30 показав, що 07.05.2010 приблизно о 12.00 годині він перебував в ТЦ «Ашан», розташованому по Житомирській трасі, де познайомився з громадянином ОСОБА_15 . Останній звернувся до нього з проханням побудувати басейн в с. Хотянівка на дачі. Після того, як він оглянув територію, на якій буде будуватися басейн, повідомив ОСОБА_15 про необхідність закупівлі необхідних для будівництва матеріалів та запропонував особисто купити вказані матеріали, маючи намір заволодіти грошима ОСОБА_15 і не виконувати роботи по встановленню басейну. 08.05.2010 біля будинку №170-А по вул. Харківське шосе в місті Києві він повідомив ОСОБА_15 про те, що іде купувати будівельні матеріали та йому необхідні гроші. Останній на його вимогу надав йому 750 доларів США та 4700 гривень, якими він заволодів та витратив на власний розсуд. Після чого зустрічей з ОСОБА_15 він почав уникати і переховуватись від останнього (т. 7 а.с.82-85).
У судовому засіданні підсудна ОСОБА_19 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України визнала частково, а за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, не визнала та показала наступне.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_16 показала, що оголошені в судовому засіданні показання Т.7 а.с.173-175, вона визнає, а саме, що з ОСОБА_18 на той період була знайома близько місяця. Приблизно в січні-лютому 2011 року ОСОБА_18 їй повідомив, що в нього є донька і попросив зустрітись з майбутньою нянею. Вона зустріла ОСОБА_16 на зупинці і разом з ОСОБА_18 всі втрьох пішли через лісосмугу до будинку його колишньої дружини. Дорогою ОСОБА_18 різко напав на ОСОБА_16 , пирснув розпилювачем їй в очі, та прив`язав цю жінку скотчем до дерева. Вона була в шоковому стані, сльозились очі, тому вона всього не бачила та й всього не пам`ятає. ОСОБА_18 наказав їй забрати в потерпілої сумку, а сам в ОСОБА_16 цікавився її зубами. Тоді ОСОБА_18 штовхнув її з гірки і вони разом побігли в невідомому напрямку. ОСОБА_18 їй наказував нікому нічого не говорити, погрожуючи вбивством їй та її сім`ї. ОСОБА_18 вживав спиртні напої та був некерований, вони постійно сварилися, він застосовував до неї фізичне насильство.
Також ОСОБА_19 показала, що фактичні обставини скоєння розбійного нападу на громадянку ОСОБА_16 , оголошені в судовому засіданні, а саме час, дату, місце, послідовність дій які вчинялись по відношенню до потерпілої, вона не оспорює, однак не визнає, що був попередній зговір з ОСОБА_18 на вчинення даного злочину, а також зазначила, що всі дії вона вчиняла під погрозами та примусом останнього, оскільки його боялась.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_17 показала, що оголошені в судовому засіданні показання Т.4 а.с.130-132, Т.9 а.с.136-137, вона визнає, а саме, що через деякий час після розбійного нападу на ОСОБА_16 , вона під тиском ОСОБА_18 , який на деякий час забирав у неї паспорт, жебракувала біля магазину «Магелан», де з ОСОБА_18 зустрілися з ОСОБА_17 . Вони втрьох пішли в парк, вона попросилась в туалет, а в цей момент ОСОБА_18 напав на ОСОБА_17 . ОСОБА_18 наказав, щоб вона забрала речі ОСОБА_17 : сережки потерпіла зняла сама, а вона зняла з потерпілої браслет під примусом ОСОБА_18 . Потім за наказом ОСОБА_18 вона зв`язала своїм шарфом потерпілу.
Також ОСОБА_19 показала, що фактичні обставини скоєння розбійного нападу на громадянку ОСОБА_17 , оголошені в судовому засіданні, а саме час, дату, місце, послідовність дій які вчинялись по відношенню до потерпілої, вона не оспорює, однак не визнає, що був попередній зговір з ОСОБА_18 на вчинення даного злочину, а також зазначила, що всі дії вона вчиняла під погрозами та примусом останнього, оскільки його боялась.
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_26 показала, що оголошені в судовому засіданні показання Т.2 а.с.112-116, вона визнає, а саме, що просила ОСОБА_18 винайняти кімнату, щоб переночувати і зігрітися. На залізничному вокзалі в м. Києві вона разом з ОСОБА_18 підходили до ОСОБА_26 , з якою ОСОБА_18 домовився винайняти кімнату на одну добу. Вона, ОСОБА_18 і ОСОБА_26 поїхали до останньої, де переночували. На наступний день воназателефонувала ОСОБА_26 і домовилась з нею, що винаймуть її кімнату ще на одну добу. Прийшовши знову до ОСОБА_26 , спочатку ОСОБА_31 вживав спиртні напої, потім декілька разів її вдарив. Після чого наказав їй покликати ОСОБА_26 , що вона і зробила. Коли потерпіла йшла по коридору, то ОСОБА_18 накинувся на потерпілу, затягнув її в кімнату, штовхнув на диван, а сам виліз на потерпілу і питав де гроші. ОСОБА_26 відповіла, що в іншій кімнаті, тоді він наказав їй шукати гроші. Вона побігла в іншу кімнату, перевернула речі, але гроші не знайшла. ОСОБА_18 забіг в кімнату і знайшов гроші. З квартири забрали також телефони потерпілої. Коли вони виходили з квартири, то вона бачила, що потерпіла лежала на дивані та не ворушилася, в неї з вуха текла кров. Вона не намагалася викликати швидку медичну допомогу, оскільки не знає як це робити в м. Києві. Коли ОСОБА_18 залишився з потерпілою, в неї не було можливості покинути квартиру, оскільки боялася його фізичного тиску. Вона не знала про наміри ОСОБА_18 вбити потерпілу ОСОБА_26 , в неї такого умислу не було, вона йому не допомагала вбивати потерпілу. У всьому, що з нею сталося, винний ОСОБА_18 , її вина в тому, що вона приїхала і познайомилася з ним. Фактичні обставини скоєння розбійного нападу та вбивства громадянки ОСОБА_26 , а саме час, дату, місце, послідовність дій які вчинялись по відношенню до потерпілої, перелік викраденого майна, вона не оспорює, однак не визнає, що був попередній зговір з ОСОБА_18 на вчинення даного злочину, а також зазначила, що всі дії вона вчиняла під погрозами та примусом останнього, оскільки його боялась. Повідомити про злочин в неї не було можливості та втікти від ОСОБА_18 вона не могла, оскільки він постійно був поруч. Телефони, які вони забрали у ОСОБА_26 , вона за наказом ОСОБА_18 збула в м.Маріуполь.
По епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_27 , ОСОБА_19 в судовому засіданні, керуючись ст.63 Конституції України відмовилась від дачі показань.
Згідно показань підсудної ОСОБА_19 оголошених у судовому засіданні у відповідності до ст.301 КПК України (в редакції 1960 року), по епізоду вбивства і заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_27 , які вона надавала під час досудового слідства, було встановлено наступне.
Так, 11.03.2011 приблизно в 08 годин 00 хвилин, вона разом з ОСОБА_18 приїхали в с.Тинне Сарненського району Рівненської області до її бабусі ОСОБА_27 . По дорозі до будинку ОСОБА_27 , вони з ОСОБА_18 заходили до магазину та кафе, де останній вживав спиртні напої. Приблизно в 14 годин 00 хвилин, вони прийшли до будинку бабусі і вона зайшла до будинку, а ОСОБА_18 залишився у дворі та курив. Пізніше ОСОБА_18 зайшов до будинку і вони розмовляли з бабусею. ОСОБА_27 приготувала їм їжу і вони поїли, після чого вона пішла в туалет на вулицю. Коли повернулася до будинку, то звернула увагу, що ОСОБА_18 сидить за столом і вдягнув на руки її рукавиці. Бабуся сказала, що збере їм консервації і пішла в кімнату, що ліворуч від входу. В цей час ОСОБА_18 різко піднявся підійшов до бабусі ззаду та обхватив рукою шию, притиснувши зігнутим ліктем до себе. Потім почав кричати «Бабко де гроші»? ОСОБА_32 почала кричати і сказала, що гроші в кладовці у чемодані. ОСОБА_18 потягнув бабусю в кімнату до шафи, а вона хотіла вирвати бабусю, тому коли схопила її за руку, то вона подряпала їй зап`ястя правої руки. Вона благала відпустити бабусю, але ОСОБА_18 силою кинув її на підлогу і бабуся вдарилася головою об підлогу і мабуть втратила свідомість. Далі ОСОБА_18 потягнув бабусю в іншу кімнату та намотавши хустину, почав затягувати її, і в такий спосіб душити. Бабуся не подавала будь-яких ознак життя. Також ОСОБА_18 наступив їй на горло ногою. Після цього він вибіг з кімнати і повернувся за хвилину з сокирою в руках. Підбігши з сокирою він замахнувся і наніс удар в обличчя. Після удару сокира встряла в обличчі бабусі. Погрожуючи їй він наказав шукати гроші. Вона пішла в кладову і знайшла 800 гривень в літровій банці, які віддала ОСОБА_18 . Також вона побачила, що ОСОБА_18 в шафі знайшов медалі. Знайшовши гроші та медалі, вони забрали їх собі та з місця скоєння злочину втекли Т.2 а.с.100-104.
У судовому засіданні підсудна ОСОБА_19 не визнала заявлені потерпілими цивільні позови.
Не дивлячись на невизнання підсудним ОСОБА_18 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відмову від надання своїх показань згідно ст.63 Конституції України, а також невизнання підсудною ОСОБА_19 своєї вини а за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК Українита часткове визнання своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України та її захисну версію, їх участь за викладених вище обставин у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Щодо епізоду розбійного нападу на

ОСОБА_16 і заволодіння її майном:

- показаннями потерпілої ОСОБА_16 ,оголошеними в судовому засіданні згідно ст.308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких в середині лютого 2011 року вона, перебуваючи на пенсії і ніде не працюючи, розмістила об`яву, що шукає роботу поваром, консьєржкою або нянею в газетах «Авізо» і «Експрес-об`ява». 16.02.2011 їй на мобільний телефон подзвонив незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_21 та запропонував роботу нянею по догляду за дитиною. Вона погодилась і 17.02.2011 поїхала на зустріч із ОСОБА_21 в с. Підгірці Обухівського району, де на зупинці «вулиця Васильківська» їй призначив зустріч ОСОБА_21 . Приїхавши в обумовлене місце, до неї підійшла раніше невідома їй дівчина, яка представилась дружиною ОСОБА_21 і запропонувала пройти за нею. Дівчина провела її до лісосмуги від зупинки, де їх зустрів хлопець, який представився ОСОБА_21 . Далі хлопець і дівчина повели її в глибину лісосмуги, начебто до їх будинку, де знаходиться їх донька. Дорогою хлопець розвернувся і бризнув їй в обличчя з газового балончику. Потім хлопець дістав ніж і почав їй погрожувати і вимагати віддати гроші. Дівчина, яка йшла позаду, і хлопець прив`язали її скотчем до дерева і забрали у неї жіночу сумку і мобільний телефон. Після чого хлопець і дівчина намагались вирвати у неї золоті коронки, але у них це не вийшло. Всього хлопець і дівчина заволоділи її майном: жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», вартістю 490 гривень з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, гроші в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють матеріальної цінності, чим спричинили їй матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень, після чого зникли з місця вчинення злочину (т. 7 а.с. 133-135, т.8 а.с. 173-174);
- показаннями свідка ОСОБА_33 , який показав, що є сином потерпілої ОСОБА_16 . Події відбувалися в 2011 році, в лютому місяці. Його матір давала оголошення в пошуках роботи нянею. Їй зателефонували і запропонували посидіти з хлопчиком вдома, бо начебто в матері хлопчика захворіла матір в США і не має на кого його (хлопчика) залишити. Мама довго відмовлялася, але її вмовили. Вона перед цим працювала в сім`ї і виховувала також хлопчика, тому вона погодилась. Вона поїхала на зустріч в с.Підгірці громадським транспортом. Там вони її зустріли, сказали, що машина зламалася і повели її додому. По дорозі завели в ліс. Спочатку пирскнули у очі балончиком, потім забрали сумку та всі речі, що в неї були, а на останок прив`язали до дерева і кинули її там. Вони заволоділи жіночою дерматиновою сумочкою, телефоном «Нокіа», та були якісь копійки в гаманці. Щодо насильства, то по-перше пирскнули в очі з газового балончика, а по-друге пробували чи золоті в матері зуби ножем. Потім прив`язали до дерева, сказали, що викличуть міліцію, але звичайно ніхто нікого не викликав. Мати під час досудового розслідування впізнавала цих людей. Надані раніше показання підтримує повністю. - протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_19 , як жінку, яка скоїла відносно неї розбійний напад 17.02.2011 (т. 7 а.с. 139-141);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_18 як чоловіка, який скоїв відносно неї розбійний напад 17.02.2011 (т. 7 а.с. 136-138);
- протоколом огляду місця події від 17.02.2011, згідно якого була встановлено та оглянуто місце скоєння злочину, а саме ділянку місцевості, що розташована в 300 метрах від зупинки «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області і фототаблицею до нього (т. 7 а.с. 105-112);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_18 від 08.06.2011, в ході якого останній детально показав та розповів про обставини скоєння ним злочину відносно ОСОБА_16 (т. 7 а.с. 158-163).
Оцінюючи докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів бере до уваги наступне. Потерпіла ОСОБА_16 в своїх показаннях детально зазначає обставини знайомства з підсудними, злагодженість дій підсудних, роль кожного з них у вчиненні розбійного нападу на неї: ОСОБА_18 , бризнувши їй в обличчя з газового балончику, дістав ніж і почав їй погрожувати і вимагати віддати гроші; потім ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 , прив`язавши її скотчем до дерева, забрали у неї жіночу сумку і мобільний телефон, а також обоє намагались вирвати у неї золоті коронки. Залишивши її одну в лісосмузі і втекли.
Вказані показання потерпілої ОСОБА_16 є логічними, послідовними, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_34 , з вищезазначеними письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_18 , які він надавав під час досудового слідства та в ході проведення такої слідчої дії як відтворення обстановки та обставин події в якості обвинуваченого від 08.06.2011. Колегія суддів вважає, що зазначені показання потерпілої, свідка, підсудного ОСОБА_18 є правдивими та кладе їх в основу вироку.
Що стосується показань підсудної ОСОБА_19 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому розслідуванні в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 , а вчиняти будь-які дії відносно потерпілої її примушував підсудний ОСОБА_18 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з вищезазначеними доказами.
Щодо епізоду розбійного нападу на

ОСОБА_17 і заволодіння її майном:

- показаннями потерпілої ОСОБА_17 ,оголошеними в судовому засіданні згідно ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 18.02.2011 вона знаходилась в ТЦ «Магеллан», що по проспекту Глушкова, 13 в місті Києві, де на дошці оголошень побачила об`яву про прийом на роботу нянею по догляду за дитиною. У неї був досвід роботи нянею і вона зателефонувала по телефону, вказаному в оголошенні і в розмові з чоловіком, який представився ОСОБА_21 , з`ясувала умови роботи і оплату, які її зацікавили. 19.02.2011 вона знову зателефонувала ОСОБА_21 і погодилась працювати нянею по догляду за дитиною, після чого вони зустрілись приблизно о 12.00 годині. Вона прийшла на зустріч, до неї підійшли хлопець і дівчина. Хлопець представився ОСОБА_21 , дівчина ОСОБА_29 і вони пояснили, що шукають по оголошенню няню по догляду за дитиною. Після чого з нею провели співбесіду ОСОБА_21 і ОСОБА_23 та запропонували поїхати до них додому на роботу. Вони домовились зустрітись о 14.00 годині. У вказаний час вона приїхала до ТЦ «Магеллан» разом зі своїм хлопнем ОСОБА_35 . Денис сказав її знайомому, що він може іти додому, а вона поїде з ними на автомобілі. ОСОБА_36 пішов, а вони втрьох пішли у напрямку вулиці Г.Родимцева через лісопаркову зону. Коли вони йшли стежкою, до неї несподівано підійшов ОСОБА_21 , як вона дізналася пізніше громадянин ОСОБА_18 , приставив до шиї ніж і став вимагати гроші. В цей час ОСОБА_23 , як вона дізналася пізніше ОСОБА_19 почала зривати у неї прикраси і заволоділа її жіночою сумкою. Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 зв`язали її руки і ноги шарфом, що був у неї, і шарфом, що зняла з себе ОСОБА_19 . Після чого зникли, заволодівши її коштовностями і майном, завдавши збитки на загальну суму 5210 гривень. Звільнившись від шарфів, вона пройшла до будівель, де викликала співробітників міліції, яким розповіла про скоєний відносно неї злочин (т. 4 а.с. 72-73, 79-80);
- показаннями свідка ОСОБА_37 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких він є співмешканцем ОСОБА_17 19.02.2011 остання прийшла додому і розповіла, що знайшла роботу нянею за 350 гривень за добу, до якої приступає одразу. Він пішов разом з ОСОБА_17 до ТЦ «Магеллан», де зустрівся із раніше незнайомими хлопцем і дівчиною, що найняли ОСОБА_17 на роботу по догляду за їх дитиною. Він хотів провести останню, але хлопець і дівчина пояснили, що це не потрібно, тому що вони поїдуть на автомобілі. Після чого ОСОБА_17 разом з хлопцем і дівчиною пішли, а він поїхав додому. Через деякий час він дізнався від ОСОБА_17 , що хлопець і дівчина скоїли на неї розбійний напад в Голосіївському парку міста Києва, під погрозою ножа заволоділи її майном (т.4 а.с. 88-90,184-185);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_19 як жінку, яка скоїла відносно неї розбійний напад 19.02.2011 (т. 4 а.с. 92);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_18 як чоловіка, який скоїв відносно неї розбійний напад 19.02.2011 (т. 4 а.с. 93);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_19 як жінку, з якою зустрічались він і ОСОБА_17 19.02.2011 в ТЦ «Магеллан» і яка найняла ОСОБА_17 на роботу нянею (т. 4 а.с. 186);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_18 як чоловіка, з яким зустрічались він і ОСОБА_17 19.02.2011 в ТЦ «Магеллан» і який найняв ОСОБА_17 на роботу нянею (т. 4 а.с. 187);
- протоколом огляду місця події від 19.02.2011, згідно якого було встановлено та оглянуто місце скоєння злочину, а саме ділянки місцевості по АДРЕСА_4 і фототаблицею до нього (т. 4 а.с. 33-36);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_18 від 12.04.2011, в ході якого останній показав та розповів про обставини скоєння ним злочину відносно ОСОБА_17 (т. 4 а.с. 137-145);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченої ОСОБА_19 від 12.04.2011, в ході якого остання показала та розповіла про обставини скоєння нею злочину відносно ОСОБА_17 (т. 4 а.с. 150-158);
- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_17 і обвинуваченою ОСОБА_19 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання (т. 4 а.с. 159-161);
- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_17 і обвинуваченим ОСОБА_18 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання (т. 4 а.с. 162-163).
Потерпіла ОСОБА_17 в своїх показаннях детально зазначила обставини знайомства з підсудними, злагодженість дій підсудних, роль кожного з них у вчиненні розбійного нападу на неї, зокрема: коли вона, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 йшли через лісопаркову зону, до неї несподівано підійшов Денис, як вона дізналася пізніше то був ОСОБА_18 і приставив до шиї ніж, став вимагати гроші. В цей час ОСОБА_23 , як вона дізналася пізніше, то була ОСОБА_19 , почала зривати з неї прикраси і заволоділа її жіночою сумкою. Після чого ОСОБА_18 і ОСОБА_19 зв`язали її руки і ноги шарфом, що був у неї, і шарфом, що зняла з себе ОСОБА_19 .
Показання потерпілої ОСОБА_17 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_36 , з вищезазначеними письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_18 , які він надавав під час досудового слідства та в ході проведення такої слідчої дії як відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_18 від 12.04.2011. Зазначені показання потерпілої, свідка, підсудного ОСОБА_18 є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими. а тому колегія суддів вважає їх правдивими та кладе в основу вироку.
Що стосується показань підсудної ОСОБА_19 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому слідстві в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_17 , а вчиняти будь-які дії відносно потерпілої ОСОБА_17 її примушував підсудний ОСОБА_18 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_17 , яка вказувала на активні дії підсудної ОСОБА_19 під час вчинення розбійного нападу на неї. Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 пройшло два дні, підсудна в цей час спокійно пересувалась містом і мала будь-яку можливість звернутись до правоохоронних органів на дії ОСОБА_18 , однак цього не зробила.
Щодо епізоду вбивства і заволодіння
майном громадянки ОСОБА_26 :
- показаннями потерпілого ОСОБА_38 ,оголошеними в судовому засіданні згідно ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких його мати ОСОБА_26 здавала в найм подобово кімнату в квартирі АДРЕСА_5 . 27.02.2011 приблизно о 10.00 годині йому на мобільний телефон зателефонувала тітка ОСОБА_39 , яка була стурбована, що ОСОБА_26 не відповідає на дзвінки. Прибувши до буд. АДРЕСА_8 , він, його дружина ОСОБА_40 , а також ОСОБА_39 зайшли втрьох до квартири АДРЕСА_9 , де виявили труп його матері ОСОБА_26 з ознаками насильницької смерті. Двері квартири були незачинені, мати лежала у маленькій кімнаті, на дивані, обличчям донизу. На голові матері він бачив плями, схожі на кров; також з квартири зникли гроші в сумі 500 гривень, мобільні телефони та пляшки з вином Т.1 а.с.73-81;
- показаннями свідка ОСОБА_41 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких її свекруха ОСОБА_26 проживала в двокімнатній квартирі АДРЕСА_5 . При цьому свекруха проживала у великій кімнаті, а маленьку кімнату постійно здавала у найм щодобово. Коли клієнти заселялись у ОСОБА_26 , остання зачинялась у великій кімнаті і не виходила. 26.02.2011 ОСОБА_26 телефонувала їй приблизно о 16.00 годині і розповіла, що очікує клієнтів, які вже ночували у неї, після чого поклала слухавку. 27.02.2011 їй і чоловікові на мобільний телефон почала телефонувати рідна сестра ОСОБА_41 ОСОБА_39 , яка була стурбована, що ОСОБА_26 не відповідає на дзвінки. Вони домовились зустрітися і зайти до свекрухи разом з ОСОБА_42 . Коли вони зайшли втрьох до квартири АДРЕСА_9 , то виявили труп свекрухи ОСОБА_26 з ознаками насильницької смерті. Двері квартири були незачинені, свекруха лежала у маленькій кімнаті, на дивані, обличчям донизу Т.1 а.с.85-86;
- показаннями свідка ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні показала, що у неї була старша сестра ОСОБА_26 , яка мешкала в квартирі АДРЕСА_5 . Того дня, вона дзвонила до своєї сестри на домашній телефон, але ніхто не відповідав, потім подзвонила на мобільний. В неї було два мобільних телефони. Подзвонила на другий, а він відключився. Подзвонила на третій, ніхто не бере телефон. Це було здається ще до обіду, під вечір. Вона мала йти до лікарні. Потім стала дзвонити другий і третій раз, але ніхто не брав слухавку. Вона захвилювалася та зателефонувала до її сина, сказала, що дзвонить до його мами, але ніхто трубки не бере. Ключі від її квартири були у неї. Він приїхав і вони зайшли в квартиру. Там був коридорчик на дві квартири, двері у квартиру були відчинені. Коли вони зайшли, ОСОБА_26 лежала у спальні. Ноги були на підлозі, а обличчя на дивані, і вже вся була чорна. Вони стали викликати міліцію. Всі речі були викинуті зі шкафів на підлогу. Коли вони зайшли, то телефонів не було;

- показаннями свідка ОСОБА_43 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких він є сусідом ОСОБА_26 по будинку АДРЕСА_8 і знає, що остання здавала в найм подобово кімнату в своїй квартирі. 26.02.2011 приблизно о 07.30 годині він помітив, як ОСОБА_26 через вікно квартири прощалась з квартирантами. Він розгледів у вікно хлопця та дівчину, які вийшли з під`їзду і пішли в сторону дороги. 13.03.2011 він впізнав серед осіб, які йому пред`являлись для впізнання, хлопця, який орендував квартиру у ОСОБА_26 26.02.2011. Ним виявився громадянин ОСОБА_18 . Також ОСОБА_44 зазначив, що на його думку дівчина у відносинах з даним чоловіком лідирує, вела себе безтурботно та любить легко жити (т.1 а.с. 120-122);
- показаннями свідка ОСОБА_45 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких вона була знайома з ОСОБА_26 декілька років. Вони разом підробляли на Залізничному вокзалі м. Києва, здаючи в найм кімнати у своїх квартирах подобово. 25.02.2011 вони перебували на Залізничному вокзалі, коли приблизно в 16.30 годин до неї підійшли хлопець і дівчина, які поцікавились щодо здачі кімнати, вказавши вартість 170 гривень. ОСОБА_26 запропонувала кімнату у своїй квартирі. Молоді люди погодились і втрьох з ОСОБА_26 поїхали додому до останньої. 28.02.2011 вона дізналася, що ОСОБА_26 виявили вбитою у власній квартирі (т. 1 а.с. 116-118, 141-142);
- показаннями свідка ОСОБА_46 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 27.02.2011 приблизно о 21.20 годині він знаходився неподалік від розважального клубу «Спортпрогноз», розташованого по пр-кту Леніна в місті Маріуполі. До нього підійшла раніше незнайома дівчина і запропонувала купити у неї мобільний телефон «Нокіа 6030» за 50 гривень, пояснивши, що їй не вистачає грошей, щоб повернутися додому в місто Рівне. Він запропонував дівчині 44 гривні за мобільний телефон, на що остання погодилась. Після чого вони розрахувались і він її більше не бачив. Про те, що мобільний телефон належав убитій громадянці ОСОБА_26 він не знав. 06.03.2011 вказаний мобільний телефон у нього було вилучено працівниками міліції м. Києва (т. 1 а.с. 131-136);
- показаннями свідка ОСОБА_47 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 12.03.2011 він був запрошений як понятий під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченою ОСОБА_19 . Остання добровільно розповіла та показала на місті, як саме та з ким був скоєний злочин відносно ОСОБА_26 в квартирі АДРЕСА_5 . Під час проведення слідчих дій ОСОБА_19 надавала послідовні показання, ніяких незаконних засобів впливу на ОСОБА_19 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол(т. 2 а.с. 211-215);
- показаннями свідка ОСОБА_48 , оголошенимив судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 13.03.2011 він був запрошений як понятий під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_18 . Останній добровільно виявив бажання на місці злочину показати і розповісти про обставини його вчинення, після чого учасники слідчої дії з приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві проїхали в квартиру АДРЕСА_5 . За вказаною адресою, у присутності понятих, захисника, слідчого і конвоїрів, ОСОБА_18 надав послідовні показання про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_26 . Ніяких незаконних засобів впливу на ОСОБА_18 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол (т. 2 а.с. 206-210);
- показаннями свідка ОСОБА_49 , який в судовому засіданні показав, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві. У нього в провадженні перебувала кримінальна справа по факту вбивства громадянки ОСОБА_26 . В ході розслідування він проводив слідчі дії з підозрюваними, а в подальшому з обвинуваченими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, без порушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх. Показання надані під час досудового розслідування підтримує повністю;
- показаннями свідка ОСОБА_50 , який в судовому засіданні показав, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві. З 27.02.2011 він перебував у складі групи слідчих по розслідуванню кримінальної справи по факту вбивства громадянки ОСОБА_26 . Під час роботи і проведення слідчих дій з підозрюваними, а потім обвинуваченими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 останні надавали показання добровільно, на стан здоров`я не скаржились, детально розповідали про обставини скоєння ними злочинів. Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, без порушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх. Заяв і скарг з боку ОСОБА_19 і ОСОБА_18 з боку незаконних дій співробітників міліції йому не надходило. Показання надані під час досудового розслідування підтримує повністю;
- оглядом місця події від 27.02.2011 квартири АДРЕСА_5 , в ході якого було виявлено труп ОСОБА_26 зі слідами насильницької смерті(т. 1 а.с. 19-51);
- лікарським свідоцтвом про смерть №652 від 28.02.2011, згідно якого смерть ОСОБА_26 , 1929 р.н. настала в результаті асфікції, здавлення шиї тупим предметом, удавлення з метою вбивства (т. 1 а.с. 67);
- протоколом пред`явлення особи на впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_44 впізнав ОСОБА_18 як чоловіка, який орендував кімнату у квартирі ОСОБА_26 26.02.2011 при вказаних вище обставинах(т. 2 а.с. 119-122);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.03.2011 за участю підозрюваного ОСОБА_18 , в ході якого останній в присутності захисника показав та розповів про обставини скоєння ним злочинів відносно ОСОБА_26 (т. 2 а.с. 141-150);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.03.2011 за участю підозрюваної ОСОБА_19 , в ході якого остання в присутності захисника показала та розповіла про обставини скоєння нею злочинів відносно ОСОБА_26 (т. 2 а.с. 128-139);
- протоколом очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , в ході якої кожен наполягав в присутності захисників на своїх показаннях (т. 2 а.с. 236-244);
- протоколом виїмки від 06.03.2011, в ході якого у свідка ОСОБА_46 був вилучений мобільний телефон «Нокіа-6030» імей НОМЕР_3 без сім-картки, який належав потерпілій ОСОБА_26 і який він придбав 27.02.2011 в м.Маріуполь у незнайомої дівчини (Т.1 а.с.144);
- протоколом виїмки від 27.04.2011, в ході якого в ПО «Климчук, Попов «Ломбард «Капітал», який розташований в Донецькій області, м.Маріуполь, пр.Металургів, 60, вилучено додаткову угоду до договору фінансового кредиту №00000187 від 28.02.2011, згідно якої ОСОБА_19 заклала за 250 гривень мобільний телефон «Нокіа», який належав потерпілій ОСОБА_26 (Т.8 а.с.113-114);
- висновком судово-медичної експертизи №33/652 від 14.04.2011, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_26 виявлено:
- множинні внутрішньошкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї, в бокових відділах в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчату та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область соско видного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика;
- множинні крововиливи п`ятнистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і підголосовими зв`язками;
- набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слиз з набряко-кров`янистою рідиною отворі дихальних шляхів;
- під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`яз шиї з бокових, задньої та передній поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре вздуття легенів, множинні крапкові та п`ятнисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововилив на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передплеччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тим`яно-скроневій області. Всього шість крововиливив, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тим`яний області.
Смерть ОСОБА_26 настала від механічної асфікції в результаті здавлювання шиї тупим предметом(т. 3 а.с. 5-18);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №64/652 від 29.03.2011, згідно якої, виходячи з матеріалів кримінальної справи, результатів огляду місця події та трупа ОСОБА_26 на місті його виявлення, результатів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_26 , показів обвинувачених та наданих протоколів відтворення обстановки та обставин події прийшли до висновків: підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_26 , 1929 р.н. послужила механічна асфікція внаслідок здавлювання шиї тупим предметом; вказана асфікція могла виникнути внаслідок здавлювання шиї також і руками (долонями, пальцями), в різних напрямках, при різних положеннях тіла ОСОБА_26 (удавлювання руками); пошкодження у ОСОБА_26 могли бути спричинені при обставинах, на які вказують обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в протоколах допитів як підозрюваних, обвинувачених та під час відтворювання обстановки та обставин події (т. 3 а.с. 26-29);
- висновком судово-цитологічної експертизи №105/Ц від 20.04.2011, згідно якої при дослідженні недопалку сигарети «Бонд», вилученому під час огляду місця події квартири АДРЕСА_5 , виявлено слину, походження якої не виключається від ОСОБА_18 (т. 3 а.с. 68-72);
- висновком судово-імунологічної експертизи №149 від 06.05.2011, згідно якої при дослідженні халата ОСОБА_26 , вилученому в приміщенні Київського міського моргу №1, виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_26 , 1929 р.н. (т. 3 а.с. 147-152);
- висновком додаткової судово-імунологічної експертизи №150 від 06.05.2011, згідно якої при дослідженні підодіяльника, вилученому під час огляду місця події квартири АДРЕСА_5 , виявлено кров людини, походження якої не виключається як від потерпілої ОСОБА_26 , 1929 р.н., так і обвинуваченого ОСОБА_18 (т. 3 а.с. 258-264).
Оцінюючи докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів бере до уваги, що факт вчинення насильницької смерті відносно потерпілої ОСОБА_26 , а також викрадення майна, яке належало останній, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_38 , свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_39 , а також вищезазначеними письмовими доказами: протоколами огляду місця події, медичною документацією, висновками експертиз.
Свідок ОСОБА_44 серед осіб, які йому пред`являлись для впізнання, впізнав саме ОСОБА_18 як хлопця, який орендував квартиру у ОСОБА_26 26.02.2011. Свідок ОСОБА_51 , у якого було вилучено мобільний телефон «Нокіа 6030», який належав потерпілій ОСОБА_26 , підтвердив, що придбав його 27.02.2011 ввечері в місті Маріуполі за 44 гривні у дівчини, яка планувала повернутися до м. Рівне.
Під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події підсудний ОСОБА_18 у присутності понятих та захисника надав послідовні показання про обставини вчинення ним разом з ОСОБА_19 вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_26 за місцем проживання останньої: наглядно демонструючи як вони затягнули ОСОБА_26 в їхню кімнату, як він напав на останню та задушив її, описавши роль підсудної ОСОБА_19 вона також руками здавлювала шию ОСОБА_26 і тримала останню за ноги, коли та виривалася та чинила опір, а також як вони разом із ОСОБА_19 обшукали кватиру і заволоділи майном потерпілої. Така ж сама слідча дія проводилася за участю підсудної ОСОБА_19 . Про добровільне бажання підсудних на проведення зазначених слідчих дій стверджували свідки ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , які зазначили, що незаконних засобів впливу на підсудних з боку працівників міліції не було. Показання ОСОБА_18 про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_26 , які зафіксовані у зазначеному протоколі, узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_18 , які він надавав під час досудового слідства.

Отже, показання потерпілого, свідків, підсудного ОСОБА_18 за даним епізодом узгоджуються між собою, а також з вищезазначеними письмовими доказами, є логічними, послідовними. Тому колегія суддів вважає такі докази належними, допустимими та кладе в основу вироку.
Суд критично відноситься до показань підсудної ОСОБА_19 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому розслідуванні в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу та вбивство потерпілої ОСОБА_26 , а діяла під примусом підсудного ОСОБА_18 , оскільки вони не узгоджуються з вищезазначеними доказами.
Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які на час розслідування даної кримінальної справи працювали слідчими Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, показали, що підсудні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 під час досудового слідства надавали показання добровільно, детально розповідали про обставини скоєння ними злочинів, на стан здоров`я не скаржились. Будь-яких заяв, скарг з боку підсудних на той час не надходило.
Щодо епізоду вбивства і заволодіння
майном громадянки ОСОБА_27
- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який підтримав у повному обсязі свої показання, які він надавав під час досудового слідства, відповідно до яких його бабуся ОСОБА_27 проживала по АДРЕСА_7 . 12.03.2011 приблизно о 10.00 годині він прийшов до ОСОБА_27 , щоб провідати і виявив у будинку порушену обстановку, розкидані речі і труп ОСОБА_27 , який лежав в кімнаті будинку. В голові ОСОБА_27 стирчала сокира. Після чого він повідомив про подію співробітникам міліції. Через деякий час, оглянувши будинок бабусі ОСОБА_27 , він виявив, що відсутні гроші і майно бабусі на загальну суму 980 гривень
Також потерпілий ОСОБА_14 показав, що не підтримує свої позовні вимоги та відмовляється від цивільного позову;
- показаннями свідка ОСОБА_56 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 приблизно о 08.00 годині до продовольчого магазину №7 с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем, зайшли хлопець і дівчина, як вона взнала пізніше ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , які купили горілку, стаканчик і печиво. Після чого, приблизно о 13.30 годині ОСОБА_18 і ОСОБА_19 знову зайшли в магазин, купили печиво і пішли в напрямку вулиці Садова. Приблизно о 15.30 годині вона бачила як ОСОБА_18 і ОСОБА_19 пішли в напрямку центру села від вулиці Садова. Вона помітила, що ОСОБА_19 була в іншому взутті, ніж в тому, в якому заходила раніше до магазину (т. 5 а.с. 174-175);
- показаннями свідка ОСОБА_57 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 він приблизно об 11.00 годині разом зі своїми знайомими перебував в магазині №7, що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області. В цей час до приміщення магазину зайшли двоє раніше невідомих йому молодих людей дівчина та хлопець, які були не місцеві. Вони щось придбали та вийшли із магазину і пішли у напрямку вул. Садової села Тинне (Т.5 а.с.180);
- показаннями свідка ОСОБА_58 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 приблизно об 11.00 годині він разом із своїми знайомими перебував в магазині №7, що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області. В цей час до приміщення магазину зайшли двоє раніше невідомих йому молодих людей дівчина та хлопець, які придбали чай у пластикових стаканах та вийшли із магазину і пішли у напрямку вул. Садової села Тинне (Т.5 а.с.183);
- показаннями свідка ОСОБА_59 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 приблизно о 12.30 годині він перебував в кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне. В цей час до кафе зайшла пара молодих людей дівчина і хлопець, до яких він підсів за столик. При цьому він побачив, що хлопець, який назвався « ОСОБА_21 » та дівчина, яка назвалася « ОСОБА_60 », не місцеві. Під час розмови він дізнався, що ОСОБА_61 приїхала в село у гості, однак, до кого саме вона не сказала. Хлопець сказав, що він з міста Києва, але мешкає у місті Рівному. Він разом із хлопцем розпивав вино, після чого вказані хлопець та дівчина вийшли з кафе та пішли у невідомому напрямку (т. 5 а.с. 186);
- показаннями свідка ОСОБА_62 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 приблизно з 09.00 години до 10.00 години в буфет «Затишок», що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем в буфеті, зайшли невідомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілу, пиріжки і газовану воду. За куплене розрахувалась дівчина, після чого вони сіли за стіл та достали курку «гриль», яка була у них із собою. Хлопець вживав горілку. Вони були в буфеті приблизно 20-30 хвилин. Після чого пішли у невідомому напрямку (Т.5 а.с.187);
- показаннями свідка ОСОБА_63 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині до кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала барменом зайшли незнайомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілки та купив закуску. Розпивши горілку, приблизно через одну годину, хлопець і дівчина вийшли із кафе (Т.5 а.с.188-189);
- показаннями свідка ОСОБА_64 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких він проживає в селі Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині він пішов через город до річки Случ, де побачив мешканця села на ім`я ОСОБА_65 , який ловив рибу. Через деякий час до ОСОБА_66 підійшли невідомі дівчина та хлопець. Хлопець почав разом із Борисом вживати горілку, а дівчина курила сигарету. Так як останні розмовляли російською мовою, він зрозумів, що вони немісцеві. Через деякий час, дівчина та хлопець перейшли через замерзлу річку на іншій берег. Більше він їх не бачив (Т.5 а.с.190);
- показаннями свідка ОСОБА_67 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких він мешкає в селі Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині він знаходився на рибалці на річці Случ на території свого села, коли до нього підійшли раніше незнайомі дівчина і хлопець. ОСОБА_68 пригостив його горілкою. В розмові він дізнався, що хлопця звати ОСОБА_21 і приїхав із Маріуполя до бабусі. Дівчина не розмовляла, а тільки палила цигарки і постійно відвертала обличчя. Поспілкувавшись з ними приблизно 20 хвилин, хлопець і дівчина пішли через замерзлу річку у напрямку центру села Тинне (Т.5 а.с.191-192);
- показаннями свідка ОСОБА_69 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких він є жителем села Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно об 11.00 годині він зайшов до магазину №7 в с. Тинне, щоб придбати цигарки і побачив, як в магазин зайшли немісцеві хлопець та дівчина. Останні придбали продукти харчування і вийшли з магазину, направившись у бік вул. Садової. Більше він їх в селі не бачив (Т.5 а.с.195);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_56 впізнала ОСОБА_19 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 176-177);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_56 впізнала ОСОБА_18 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з ОСОБА_19 та купував продукти харчування (т. 5 а.с. 178-179);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_57 впізнав ОСОБА_19 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 181-182);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_70 впізнав ОСОБА_19 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 184-185);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_71 впізнав ОСОБА_18 як особу, яка 11.03.2011 підходила до нього на рибалці і спілкувалась приблизно 20 хвилин (т. 5 а.с. 193-194);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_69 впізнав ОСОБА_19 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину №7 в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 196-197);
- протоколом огляду місця події від 12.03.2011 будинку АДРЕСА_7 , в ході огляду якого було виявлено труп ОСОБА_27 , 1932 р.н. зі слідами насильницької смерті (т. 5 а.с. 24-66);
- протоколом огляду місця події від 12.03.2011 моргу судово-медичної експертизи ЦРЛ міста Сарни Рівненської області, в ході якого було виявлено і вилучено з трупа ОСОБА_27 , 1932 р.н. хустину комбінованого кольору, одяг ОСОБА_27 і фототаблицею до цього огляду (т. 5 а.с. 67-73);
- протоколом огляду місця події від 13.03.2011 ділянки лісового масиву, що розташована в 4 км від с. Тинне Сарненського району Рівненської області на обочині дороги Тинне-Зносичі, в 40 метрах від дороги, в ході якого було виявлено і вилучено дві п`ятипалі жіночі рукавички, що належать ОСОБА_19 , схемою і фототаблицею до нього (т. 5 а.с. 74-78);
- протоколом огляду місця події від 13.03.2011 ділянки місцевості на мосту через річку Случ по вул. Садовій в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, в ході якого було виявлено і вилучено пару жіночих чобітків, які належать ОСОБА_19 , декілька різних шкарпеток, дві банки 0,5 л з варенням і тушонкою, схемою і фототаблицею до нього (т. 5 а.с. 79-86);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 30 від 12.03.2011, згідно якого смерть ОСОБА_27 , 1932 р.н. настала в результаті асфікції, здавлення шиї тупим предметом, удавлення з метою вбивства (т. 5 а.с. 100);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_18 від 15.04.2011, в ході якого останній в присутності захисника показав та розповів про обставини скоєння ним злочинів відносно ОСОБА_27 (т. 6 а.с. 181-187);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченої ОСОБА_19 від 15.03.2011, в ході якого остання в присутності захисника показала та розповіла про обставини скоєння нею злочинів відносно ОСОБА_27 (т. 6 а.с. 159-166);
- протоколом очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , в ході якої кожен наполягав на своїх показаннях (т. 6 а.с. 189-191);
- протоколом особистого обшуку затриманої у порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_19 , у якої під час затримання, крім іншого, було вилучено 5 медалей (1- до 60-річчя перемоги у Великій Вітчизняній війні; 2- захиснику Вітчизни; 3- до 65-річчя перемоги у Великій Вітчизняній війні (Слава); 4 ветеран праці; 5 до 100-річчя з Дня народження ОСОБА_28 ), які належали потерпілій ОСОБА_27 (Т.2 а.с.81-82);
- висновком судово-медичної експертизи №30-Е від 19.04.2011, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_27 виявлено:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в ніжній частини правої щоки вритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгою вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшньо-багровий синець тильної поверхні правої кисті розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток над перенісся, носових кісток, носової ості, решитчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_27 настала в результаті механічної асфікції внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири, було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті (т. 6 а.с. 4-7);
- висновком додаткової дактилоскопічної експертизи № 35 від 20.03.2011, згідно якої: сліди пальців рук, які були вилучені 12.03.2011 при огляді місця події по факту вбивства ОСОБА_27 , що мало місце в будинку АДРЕСА_7 , а саме: перший слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою безіменного пальця лівої руки ОСОБА_18 , другий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою середнього пальця лівої руки ОСОБА_18 , четвертий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою вказівного пальця правої руки ОСОБА_19 (т. 6 а.с. 68-76);
- висновком додаткової трасологічної експертизи № 34 від 25.03.2011,згідно якої: п`ять слідів низу взуття, вилучених 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_27 , що мало місце в будинку АДРЕСА_7 , могли бути залишені взуттям ОСОБА_18 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви; чотири сліди низу взуття, вилучених 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_27 , що мало місце в будинку АДРЕСА_7 , могли бути залишені взуттям ОСОБА_19 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви (т. 6 а.с. 84-94);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 9 від 28.04.2011, згідно якої: на одязі потерпілої ОСОБА_27 , вилученому 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_27 , що мало місце в будинку АДРЕСА_7 , встановлено наявність крові людини, походження якої характерно потерпілій ОСОБА_27 (т. 6 а.с. 112-114);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-461 від 09.06.2011, згідно якої: при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук ОСОБА_27 виявлені клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_27 є змішаними і містять генетичні ознаки крові ОСОБА_27 і ОСОБА_19 . Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_27 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_27 . Походження клітин у піднігтьовому вмісті правої та лівої руки ОСОБА_27 від ОСОБА_18 виключається (т. 6 а.с. 135-140).
Дослідивши докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів, оцінивши їх, приходить до наступних висновків. Факт вчинення насильницької смерті відносно потерпілої ОСОБА_27 , а також викрадення майна, яке належало останній, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_14 , а також вищезазначеними письмовими доказами: протоколами огляду місця події, медичною документацією, висновками експертиз.
Свідки ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_70 , ОСОБА_59 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_71 , ОСОБА_69 зазначали, що 11.03.2011 приблизно з 09 до 13 години вони бачили у своєму селі Тинне Сарненського району Рівненської області не місцевих хлопця та дівчину, яких вони пізніше впізнали та якими виявилися підсудні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події підсудні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 добровільно надавали свої показання про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_27 .
Отже, зазначені показання потерпілого, свідків, підсудного ОСОБА_18 узгоджуються між собою, а також з вищезазначеними письмовими доказами, є логічними, послідовними. Тому колегія суддів вважає такі докази належними, допустимими та кладе в основу вироку.
Суд критично відноситься до показань підсудної ОСОБА_19 , які вона надавала на досудовому слідстві, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу та вбивства потерпілої ОСОБА_27 та захищала її, оскільки вони спростовуютьсясукупністю зібраних по справі доказів.

Щодо епізоду шахрайських дій

відносно ОСОБА_15 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_15 , оголошеними в судовому засіданні згідно ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких на початку травня 2010 року він через свого знайомого знайшов хлопця на ім`я ОСОБА_72 , який пообіцяв встановити йому на дачі в с. Пірново Вишгородського району Київської області басейн. 08.05.2010 неподалік від магазину «Ашан», що розташований по вул. Велика Кільцева в місті Києві, він зустрівся з ОСОБА_73 , який виявився ОСОБА_18 . Останній пообіцяв встановити йому басейн, запевнивши, що він є спеціалістом по встановленню басейнів і сказав, що йому необхідно гроші для закупівлі будівельних матеріалів. Він повірив ОСОБА_18 і за два рази передав останньому гроші в сумі 750 доларів США і 4700 гривень. Передача грошей проходила неподалік від будівельного супермаркету «Нова Лінія» по вул. Харківське шосе. Після цього ОСОБА_18 став переховуватись, будівельні матеріали не купив, басейн не встановив, заволодівши його коштами та спричинивши йому збитки на загальну суму 10 644 гривень (Т.7 а.с.35-37, 39-40);
- показаннями свідка ОСОБА_74 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до яких в травні 2010 року він познайомився з ОСОБА_18 , який допомагав у встановленні басейну на приватній ділянці в дачному селищі Пирново Вишгородського району Київської області. Так як його знайомий ОСОБА_15 мав намір встановити басейн на власній ділянці, він познайомив ОСОБА_15 з ОСОБА_18 і останній запевнив ОСОБА_15 , що встановить басейн на присадибній ділянці ОСОБА_15 . Приблизно 09.05.2010 йому подзвонив ОСОБА_18 і сказав, що йому потрібні гроші для купівлі будівельних матеріалів для встановлення ОСОБА_15 басейну, на що він відповів, щоб ОСОБА_18 сам зв`язувався з ОСОБА_15 і вирішував проблемні питання напряму. 10.05.2010 ОСОБА_15 йому повідомив, що передав гроші ОСОБА_18 для закупівлі будівельних матеріалів, але останній зник. Він також намагався розшукати ОСОБА_18 , але останній переховувався (т. 7 а.с. 44-45);
- показаннями свідка ОСОБА_75 , яка під час судового розгляду показала, що підтримує свої показання ологошені в суді, а саме, що є матір`ю ОСОБА_76 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_18 в 2010 році. Вона пам`ятає, як 08.05.2010 прийшла до доньки і ОСОБА_18 в гості і останній запропонував піти до кафе. Вона відповіла, що немає грошей, на що ОСОБА_18 пояснив, що він дістав гроші. Після чого вони пішли в кафе і відпочивали. Розраховувався за їжу ОСОБА_18 і витратив приблизно 200 гривень (т. 7 а.с. 47-48).
Суд вважає правдивими і покладає в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_15 , оскільки вони узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_74 та ОСОБА_75 , є логічними, послідовними.
Згідно висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №150 від 06.08.2015 ОСОБА_18 , у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння будь-яким психічним захворюванням не страждав, на даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру не потребує. У періоди правопорушень, в яких підозрюється, ОСОБА_18 не перебував у будь-якому юридично-значущому афективному стані, про що свідчить характер та обставини правопорушень (Т.14 а.с.55-57).
Згідно висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №201 від 18.08.2015 ОСОБА_19 , у період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння будь-яким психічним захворюванням не страждала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На сьогоднішній час ОСОБА_19 будь-яким психічним захворюванням не страждає та за своїм психічним станом в даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує. У періоди правопорушень, в яких підозрюється, ОСОБА_19 не перебувала у будь-якому юридично-значущому афективному стані, про що свідчить характер та обставини правопорушень (Т.14 а.с.58-60).
Проаналізувавши показання підсудної ОСОБА_19 за всіма епізодами, які вона надавала в ході судового розгляду, а також на досудовому розслідуванні в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійних нападів та вбивст потерпілих, а діяла під примусом підсудного ОСОБА_18 , то колегія суддів критично відноситься до цих показань, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами.
Щодо показань ОСОБА_19 , які вона надавала під час досудового розслідування, про застосування до неї під час її допиту в приміщенні Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві слідчими ОСОБА_77 і ОСОБА_55 незаконних методів слідства у вигляді психологічного впливу, а також сфальсифікації матеріалів справи протоколів її допиту, то по даному факту було винесено постанову про виділення матеріалів з кримінальної справи для проведення додаткової перевірки й прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України (т.9 а.с. 63-64).
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2013 скаргу ОСОБА_19 на постанову старшого слідчого прокуратури Святошинського району міста Києва радника юстиції ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 30.06.2013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 щодо неправомірних дій працівників Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які виразились в психологічному тиску на неї та розповсюдженні відомостей про вчинення нею злочину в соціальних мережах до визнання її винуватості у передбачений законом спосіб, залишено без задоволення (т.12 а.с.66-67).
Будь-яких доказів щодо звернення підсудної ОСОБА_19 до медичних закладів з приводу нанесення їй побоїв і примушування до вчинення злочинів ОСОБА_18 , суду не надано. Щодо посилання захисника ОСОБА_12 на висновок експерта №1336 від 15.03.2011 (Т.3 а.с.47-49), який на її думку підтверджує показання її підзахисної про заподіяння ОСОБА_18 останній тілесних ушкоджень, то в судовому засіданні дана версія захисту не знайшла свого підтвердження. Так, згідно вищевказаного висновку експерта у ОСОБА_19 було виявлено легке тілесне ушкодження, а саме ділянка пігментації шкіри на зовнішній поверхні правого колінного суглоба, як наслідок загоєння садна. Однак вказане тілесне ушкодження, як зазначив експерт, могло утворитись при падінні з вертикального положення (або близького до нього). Також показання підсудної ОСОБА_19 , що ОСОБА_18 здійснював на неї фізичний та психологічний тиск під час вчинення злочинів, спростовуються показаннями ОСОБА_18 , які він надавав під час досудового розслідування та показаннями свідка ОСОБА_43 , який зазначив, що на його думку дівчина у відносинах з даним чоловіком лідирує, вела себе безтурботно та любить легко жити (т.1 а.с. 120-122).
Таким чином, доводи підсудної ОСОБА_19 про фізичний та психологічний тиск з боку підсудного ОСОБА_18 з метою вчинення вбивств і розбійних нападів свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, спростовуються дослідженими в судовомузасіданні доказами. Також в ході судового розгляду не знайшли підтвердження посилання підсудної на те, що свої показання в ході досудового слідства вона давала під психологічним тиском співробітників міліції, так як вони спростовуються сукупністю доказів, які викривають її в повному обсязі у вчиненні інкримінованих їй злочинів. Таку позицію підсудної ОСОБА_19 колегія суддів розцінює як обраний нею спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, бажання уникнути відповідальності за скоєне, усвідомлюючи тяжкість покарання.

Що стосується заяв підсудного ОСОБА_18 про фальсифікацію справи та направлення матеріалів до органів прокуратури для перевірки, то згідно з матеріалами даної кримінальної справи, а також згідно показань свідків, які були понятими під час проведення слідчих дій відтворення обстановки і обставин події злочину, підсудний ОСОБА_18 надавав детальні показання про обставини вчинення ним і ОСОБА_19 злочинів. Свідки також зазначили, що будь-яких незаконних засобів впливу на ОСОБА_18 з боку працівників міліції не застосовувалось. Свідки ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які на час розслідування даної кримінальної справи працювали слідчими Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, стверджували, що підсудний ОСОБА_18 під час досудового слідства надавав показання добровільно, детально розповідав про обставини скоєння ним та ОСОБА_19 злочинів, на стан здоров`я не скаржився. Будь-яких заяв, скарг з боку ОСОБА_18 не надходило.
Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їхній сукупності,взаємозв`язку та співставленні, й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, враховуючи обставини, при яких підсудні ОСОБА_18 і ОСОБА_19 вчинили вказані злочини, наявні у потерпілих тілесні ушкодження і механізм їх утворення, дослідивши саме діяння, наслідки та причинний зв`язок між ними, поведінку підсудних до і після вчинення злочинів, а саме: намагання позбутися речових доказів, якими вони незаконно заволоділи, зберігання викрадених речей потерпілих саме у ОСОБА_19 , колегія суддів приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_18 і ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена повністю.

Також колегія суддів відкидає як докази вини підсудних, отримані під час досудового розслідування їх явки з повинною (Т.2 а.с.6, 15, 51, 52, Т.5 а.с.103, 117, 125). Приймаючи таке рішення колегія суддів звертає увагу, що право не давати показання та право не свідчити проти себе є загальновизнаними міжнародними стандартами, які лежать в основі поняття справедливого розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Колегією суддів під час судового слідства було встановлено, що явки з повинною були написані ОСОБА_18 та ОСОБА_19 після їх затримання, за відсутності захисників, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Дії підсудного ОСОБА_18 в межах пред`явленого йому обвинувачення правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій;

- за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила умисне вбивство.

Дії підсудної ОСОБА_19 в межах пред`явленого їй обвинувачення правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій;

- за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила умисне вбивство.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У зв`язку з цим, при призначенні підсудному ОСОБА_18 покарання, колегія суддів, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є: середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкими злочинами, які посягають на життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про високу суспільну небезпеку скоєного, наслідки злочинних дій, які є невідворотними та полягають у смерті двох осіб, які є особами похилого віку, позиції підсудного, який під час судового розгляду не висловлює жалю щодо наслідків вчиненого, із врахуванням даних про особу ОСОБА_18 раніше судимий за корисливі злочини та за умисне вбивство, судимість за які не погашена, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, вік, стан його здоров`я, який загалом є задовільним, сімейний стан розлучений, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку та його роль у вчиненні злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_18 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_18 у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину щодо осіб похилого віку; вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; рецидив злочинів.

Колегія суддів виключає з обставин, що зазначені стороною обвинувачення як обтяжуючу покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки сам характер вчинення злочинів вказує на їх заподіяння і є кваліфікуючою ознакою.

Крім того, судом під час обрання міри покарання враховується, що підсудний ОСОБА_18 після вчинення злочинів залишав місце події та переховувався від слідчих органів.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини у взаємозв`язку, визначаючи міру покарання за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_18 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як такий що не буде відповідати меті покарання, і призначає максимальний вид покарання, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, у виді довічного позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.187 та ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Також колегія суддів вважає за необхідне за ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 115 КК Українипризначити додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна. За наявних обставин справи та з урахуванням загальних принципів призначення покарання, передбачених у ст. 65 КК України, та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України з приводу призначення покарання, в т.ч. за особливо тяжкі злочини інші м`якші види покарань не відповідатимуть тяжкості вчинених злочинів.

У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за їх сукупністю визначається шляхом поглинення зазначеним видом покарання будь-яких менш суворих.
З врахуванням наведеного та положень ч. ч. 1, 2 ст.70 КК України колегія суддів вважає, що за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ч.187, ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, остаточне покарання ОСОБА_18 слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі.
Враховуючи те, що визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 190 КК України збігли, - тому на підставі ч.5 ст. 74 КК України підсудного ОСОБА_18 від покарання за ч. 2 ст. 190 КК України слід звільнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили щодо неї минуло п`ять років.

Як вбачається із змісту санкції ч. 2 ст. 190 КК України вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, так як за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, був вчинений ОСОБА_18 в травні 2010 року та з моменту його вчинення минуло більш ніж п`ять років.

Враховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що підсудний ОСОБА_18 умисно ухилявся від розгляду справи судом, суд вважає, що є всі підстави для звільнення підсудного ОСОБА_18 від покарання за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні підсудній ОСОБА_19 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкі та особливо тяжкими злочинами, дані про особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягається вперше,має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також позитивно характеризується за місцем навчання, її вік та стан здоров`я, який загалом є задовільним,сімейний стан розлучена, має сестру, яка є інвалідом першої групи, та матір, яка є інвалідом третьої групи, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку та її роль у вчиненні злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_19 у відповідності до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_19 у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Колегія суддів виключає з обставин, що зазначені стороною обвинувачення як обтяжуючі покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_19 раніше не судима, та тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки сам характер вчинення злочинів вказує на їх заподіяння і є кваліфікуючою ознакою.

Тому колегія суддів з урахуванням вимог, передбачених ст. 375 КПК України (в редакції 1960 року), а також враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_19 покарання в межах санкцій, передбачених ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187 та п.п. 6,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк, ближчий до максимального з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного їй майна.

У даній кримінальній справі під час досудового слідства потерпілі цивільні позивачі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_78 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заявили цивільні позови про відшкодування винними особами майнової шкоди, заподіяної злочинами.

З ОСОБА_18 та ОСОБА_19 потерпілі цивільні позивачі: ОСОБА_16 просила стягнути 535 гривень шкоди, заподіяної заволодінням її майна під час розбійного нападу; ОСОБА_17 5 210 гривень шкоди, заподіяної заволодінням її майна під час розбійного нападу; ОСОБА_78 2 690 гривень шкоди, заподіяної заволодінням майна в квартирі його матері ОСОБА_26 під час розбійного нападу на останню, та 22 000 гривень витрат на поховання матері; ОСОБА_14 980 гривень шкоди, заподіяної заволодінням майна в будинку ОСОБА_27 під час розбійного нападу на останню, та 4 000 гривень витрат на поховання ОСОБА_27 .

З ОСОБА_18 потерпілий цивільний позивач ОСОБА_15 просив стягнути 10 644 гривні 50 коп. шкоди, заподіяної йому заволодінням його грошима.

Під час судового розгляду потерпілий цивільний позивач ОСОБА_14 відмовився від заявлених позовних вимог. ОСОБА_78 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в письмових заявах до суду підтримали свої позовні заяви та просили стягнути з ОСОБА_18 і ОСОБА_19 вказані суми. ОСОБА_15 в письмовій заяві до суду підтримав свою позовну заяву та просив стягнути з ОСОБА_18 вказану суму.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_38 та ОСОБА_15 підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вищевикладеного, як встановлено колегією суддів, майнова шкода заподіяна ОСОБА_79 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спільними протиправними діями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , тому вона має бути відшкодована ними солідарно; шкода на користь ОСОБА_15 підлягає стягненню лише з ОСОБА_18 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 колегія суддів вважає залишити без задоволення у зв`язку з відмовою останнього від заявлених позовних вимог.

Витрати за проведення судових експертиз необхідно стягнути з підсудних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в дольовому порядку.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст. ст. 81, 330 КПК України (в редакції 1960 року).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 375 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_18 від призначеного покарання за ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за якими призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_18 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_18 залишити без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_18 обчислювати з дня його затримання 12.03.2011 року.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року та рішення Великої палати Верховного суду (справа №663/537/17 провадження №13-31кс18) від 29 серпня 2018 року, зарахувати у строк відбування покарання підсудному ОСОБА_18 ,строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.03.2011 до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_19 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст.187, ч. 4 ст. 187 КК України, за якими призначити їй покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_19 призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань - у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавленням волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_19 залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_19 обчислювати з дня її затримання 12.03.2011 року.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року та рішення Великої палати Верховного суду України (справа №663/537/17 провадження №13-31кс18) від 29 серпня 2018 року, зарахувати у строк відбування покарання підсудній ОСОБА_19 , строк її попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.03.2011 по 14.09.2018, звільнивши ОСОБА_19 від відбування призначеного основного покарання у зв`язку з його повним відбуттям.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_38 та ОСОБА_15 задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 : на користь ОСОБА_16 - 535 гривень заподіяної шкоди, на користь ОСОБА_17 - 5 210 гривень заподіяної шкоди, на користь ОСОБА_80 24 690 гривень заподіяної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_15 10 644 гривень заподіяної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_14 залишити без задоволення у зв`язку з відмовою потерпілого-цивільного позивача від заявлених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в дольовому порядку на користь держави вартість проведених експертиз по справі: молекулярно-біологічної експертизи № 137 від 21.03.2011 675 гривень 36 коп.; криміналістичної експертизи № 114 від 09.03.2011 949 гривень 32 коп.; дактилоскопічної експертизи № 146 від 29.03.2011 759 гривень 78 коп.; експертизи волокон і волокнистих матеріалів № 89 від 22.03.2011 337 гривень 68 коп.; експертизи волокон і волокнистих матеріалів № 286 від 15.06.2011 675 гривень 36 коп.; молекулярно-біологічної № 291 від 03.05.2011 1097 гривень 46 коп.; молекулярно-біологічної № 293 від 06.05.2011 928 гривень 62 коп.; молекулярно-біологічної № 292 від 06.05.2011 1160 гривень 28 коп.; трасологічної експертизи № 122 від 21.02.2011 455 гривень 87 коп.; трасологічної експертизи № 384 від 16.06.2011 455 гривень 87 коп.; судово-імунологічної експертизи № 151 від 04.04.2011 1435 гривень 14 коп.; судово-дактилоскопічної експертизи № 33 від 15.03.2011 718 гривень 56 коп.; трасологічної експертизи № 32 від 15.03.2011 718 гривень 56 коп.; дактилоскопічної експертизи № 35 від 20.03.2011 718 гривень 56 коп.; трасологічної експертизи № 34 від 25.03.2011 718 гривень 56 коп.; молекулярно-біологічної № 20-462 від 09.06.2011 10152 гривень 00 коп.; молекулярно-біологічної № 20-461 від 09.06.2011 4060 гривень 80 коп.
Речові докази:

дев`ять слідів пальців рук, коробку з-під мобільного телефону «НОКІА-3250», 8 записних книжок, 9 клаптиків паперу із записами, табличку з написом «квартири, кімнати», зрізи нігтьових пластин з рук трупа ОСОБА_26 , мікронашарування волокон з рук трупа ОСОБА_26 , два недопалки від цигарок, підодіяльник, табличку з написом «квартири, кімнати», жіночий махровий різнокольоровий халат з поясом, хустку чорну кольорову, жіночу спідницю, джемпер темно-синього кольору, кофту білого кольору, вовняну хустину, майку білого кольору, жилетку темно-синього кольору, гумові чоботи чорного кольору, дві п`ятипалі жіночі рукавиці, пару жіночих чобіт, 6 пар шкарпеток бузкового, чорного, сірого, голубого, білого кольору, білого кольору з бузковою вставкою, скляну банку 0,5 л з варенням, скляну банку 0,5 л з тушонкою, зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом ОСОБА_19 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_27 з піднігтьовим вмістом, частини прозорого скотчу, таксофонну картку «Укртелеком знищити;

рушник синього кольору, рушник жовтого кольору, мобільний телефон «Нокіа 6030» імей НОМЕР_3 без сім-картки повернути потерпілому ОСОБА_81 ; куртку чорного кольору, светр синього кольору, светр синього кольору із вставками, джинси синього кольору, кросівки коричневого кольору повернути ОСОБА_18 ; светр жіночий рожевого кольору, дублянку жіночу коричневого кольору, шапку чорну, жіночі штани, в`язану жилетку, шарф повернути ОСОБА_19 ; п`ять медалей «60-річчя Перемоги у ВВВ», «Захиснику Вітчизни», «До 65-річчя Перемоги у ВВВ/Слави/», «Ветеран праці», «До 100-річчя з дня народження Леніна», кросівки білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_14 ; жіночі штани, косметичне дзеркальце, косметичку із шкірозамінника, газовий балончик «Кобра» повернути потерпілій ОСОБА_17 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в тож же строк з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3