Дата документу 21.01.2019 Справа № 333/6183/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/39/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/6183/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, студента ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти», неодруженого, офіційно непрацюючого, не є депутатом, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003719 від 9.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 ..

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 09 листопада 2018 року о 02-10 год., за попередньою змовою з малолітніми ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 12, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться ніким не помічені, проникли до підвального приміщення, яке розташоване поряд з під`їздом № 2, де було сховище для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку «ПАТ «Укртелеком», прокладеної по вул. Північнокільцева - Ситова та викрали одну ділянку кабелю ТПП 400x2x0,64, довжиною 31 м, вартістю 33545 гривень 47 копійок, яка перебуває у власності ПАТ «Укртелеком», тим самим отримали реальну можливість розпорядитись викраденим майном та виконали всі дії які вважали необхідними для здійснення крадіжки, однак були затримані працівниками поліції.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , ПАТ «Укртелеком» спричинено майнову шкоду в розмірі 33545 гривень 47 копійок.

Умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ненадання прокурором доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, при цьому, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але має враховуватися при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотності покарання за його вчинення, існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тому, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може без перешкод залишити місце свого проживання.

Крім того, у діях ОСОБА_7 вбачається систематичний характер скоєння ним злочинів корисливого характеру, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, зокрема, щодо особи підозрюваного, які підтверджують факти його притягнення до кримінальної відповідальності.

Вчинення вищезазначеного злочину ОСОБА_7 інкримінується через короткий проміжок часу, у період іспитового строку, що також вказує на схильність підозрюваного до вчинення злочинів даної категорії. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, а також раніше засуджений за вчинення аналогічних злочинів, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотності покарання за його вчинення, а також наявність невідбутого покарання за останнім вироком, існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку є підстави вважити, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та може вчинити нові аналогічні злочини.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що у клопотанні не міститься обґрунтування неможливості запобігання ризикам, які б давали змогу вважати що відносно останнього неможливе застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки з тексту клопотання слідчого вбачається, що після обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у ньому також наведені і обставини, які обґрунтовують неможливість обрання підозрюваному менш суворих запобіжних заходів, які також зазначені і під час розгляду клопотання.

Також, у клопотанні, а також під час його розгляду зазначено про наявність обставин, які свідчать про неможливість застосування інших запобіжних заходів. При цьому, необхідно враховувати інші обставини, а саме: характеристики особи, її моральний облік, професію, дохід, тощо.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, несприйняття останнім заходів державного примусу, на що також вказує факт небажання виконувати рішення суду, про що останній особисто письмово зазначив, ознайомившись із рішенням суду про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, неможливо зробити висновок про законослухняність особи. Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам за умови обрання запобіжних заходів, які у примусовому порядку не обмежують пересування підозрюваного, а лише гарантують запобігання їм спираючись на моральні якості та свідомість особи.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного, його захисника та законного представника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 492 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч.2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Крім урахування загальних підстав, слідчий суддя при виборі запобіжного заходу щодо неповнолітнього, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (Рішення від 27 листопада 2008 року у справі "Свершов проти України"), зобов`язаний враховувати і вік підозрюваного.

При обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу судом першої інстанції було проаналізовано та надано оцінку наведеним в клопотанні обставинам, а саме, враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; він є неповнолітнім; має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, вітчимом і братами; раніше судимий, є учнем ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти», та відповідно до характеристики, наданої за місцем навчання, у взаєминах з оточуючими нехтує думкою дорослих, у спілкуванні з товаришами і викладачами проявляє високу конфліктність, безвідповідальний, не комунікативний.

У зв`язку із вказаними психологічними особливостями підозрюваного, його молодим віком, колегія суддів приходить до висновку, що такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою вплине на подальшу поведінку ОСОБА_7 та може сприяти антисоціальним нахилам в майбутньому.

Судом першої інстанції було враховано наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 та в повному обсязі оцінено надані стороною обвинувачення докази цього.

На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, а також про те, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, прокурором надано не було.

Крім того, ОСОБА_7 не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до суду і під час розгляду клопотання слідчим суддею, і під час апеляційного розгляду провадження.

Враховуючи викладене, прокурором не було доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 суд першої інстанції повно і всебічно дослідив необхідні дані та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що такий запобіжний захід як домашній арешт зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку.

З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4