ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/115/19 Справа № 216/145/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002175, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Кривий Ріг
Дніпропетровської області, громадянки України,
яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично
проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

підозрюваної

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 лютого 2019 року, визначено заставу в розмірі 1 000 000 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речові докази по справі, які ще не були вилучені по даному кримінальному провадженню, незаконно вплинути на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що рішення слідчого судді є необґрунтованим, оскільки наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон та неодноразові виїзди на тимчасово окуповану територію АР Крим не є підставою для застосування міри запобіжного заходу як тримання під вартою. Вважає, що висновки слідчого судді щодо знищення речових доказів, які не вилучені, є надуманими, нічим не підтвердженими та необґрунтованими. Звертає увагу на те, що у підозрюваної на утриманні малолітня дитина, яка потребує відповідного материнського піклування та догляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речові докази по справі, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 22 грудня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307КК України, що виразилося у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, та незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 від 04 грудня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04 грудня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22 травня 2018 року, в якому зазначено про обставини придбання наркотичних засобів; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22 серпня 2018 року, в якому зазначено про обставини придбання наркотичних засобів; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19 грудня 2018 року, в якому вказані обставини придбання наркотичних засобів при здійсненні оперативної закупки; показаннями свідка ОСОБА_13 від 19 грудня 2018 року, в якому зазначені обставини придбання наркотичних засобів при здійсненні оперативної закупки; показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які приймали участь в якості понятих при проведенні оперативних закупок, які мали місце 06 грудня 2018 року та 07 грудня 2018 року; протоколом обшуку житла ОСОБА_16 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_3 , яке мало місце 21 грудня 2018 року; показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які приймали участь в якості понятих при проведенні обшуку житла, яке мало місце 21 грудня 2018 року; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що полягає у фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації; висновком експерта №2/8.6/839 від 12 грудня 2018 року, з якого слідує, що надана на експертизу порошкоподібна речовина, добровільна видана ОСОБА_12 , містить особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено, та наркотичний засіб, обіг якого обмежено; висновком експерта №2/8.6/840 від 14 грудня 2018 року, з якого слідує, що надана на експертизу рідина, добровільна видана ОСОБА_13 , містить опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних засобів, обіг яких заборонено; висновком експерта №1/8.6/4736 від 18 грудня 2018 року, з якого слідує, що надана на експертизу порошкоподібна речовина, добровільна видана ОСОБА_13 , містить особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено та наркотичний засіб, обіг якого обмежено; висновком експерта №2/8.6/860 від 22 грудня 2018 року, з якого слідує, що надана на експертизу рідина, яка виявлена під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваної виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307КК України, які відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, не проживає за місцем реєстрації, раніше неодноразово виїжджала на тимчасово окуповану територію АР Крим, а отже, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також, підозрювана може знищити, сховати речові докази по справі, які ще не були вилучені по даному кримінальному провадженню
Крім того, ОСОБА_7 може незаконно вплинути на свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , щодо яких застосовані заходи безпеки, а також на інших свідків, які встановлені та допитані у кримінальному провадженні, але яких ще не було допитано в суді.
Також, ОСОБА_7 постійного джерела доходів не має, а отже, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваної узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваної обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

При розгляді клопотання слідчим суддею розглянуто можливість застосування щодо підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст.182 КПК України.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2018 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4