ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/187/19 Справа № 201/698/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року про накладення арешту на майно,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
заявника ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року накладено арешт на майно, тимчасово вилучене у ході обшуку, проведеного 03 грудня 2018 у приміщенні магазину Apple Park, розташованого у будинку АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000604 від 25 травня 2017 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що дані викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що виявлені та вилучені речі, відповідно до ст. 98 КПК України, є предметами, використаними як засоби та знаряддя вчинення злочину, зберігають його сліди, а також необхідні для забезпечення належної фіксації доказів у кримінальному провадженні та забезпечення їх збереження.
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та дозволити вільно користуватись, розпоряджатись та володіти своїм майном на власний розсуд.
Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що ухвалу про арешт майна було винесено лише 22 січня 2019 року, в той час як майно вилучено ще в минулому році, а саме 03 грудня 2018 року, що суперечить нормам КПК України, оскільки арешт на вилучене майно повинен був бути накладений згідно чинного законодавство протягом 72 годин з моменту проведення обшуку. Вважає, що в документах і речах не могли зберегтися сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі документи, які підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та (або) зберегли на собі його сліди, оскільки вилучена техніка та комплектуючі, кожна мають різних власників. Окрім того, зазначає, що слідчим суддею при вирішенні питання про арешт вказаного майна не було взято до уваги права його володільців та на даний час їх представників, оскільки техніка знаходилась у ремонті та на обслуговуванні у ОСОБА_6 . Також, звертає увагу, що ОСОБА_6 не має ніякого відношення до кримінального провадження, не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка несе відповідальність за будь-яку завдану шкоду, однак всупереч встановленим фактам, слідчий суддя наклав арешт на майно власника та вирішуючи це питання не сповістив його про розгляд клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, заявника та адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Прокуратурою Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604 від 25 травня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.
Що стосується доводів заявника та його представника про відсутність підстав для накладення арешту, то апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
На переконання колегії суддів, прокурором, в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, набуте кримінально - протиправним шляхом. Ці обставини спростовані заявником під час апеляційного розгляду не були.
Колегія суддів вважає, що ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту є реальним.
Посилання адвоката на порушення прокурором строків на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно не заслуговують на увагу.
Як видно з матеріалів провадження обшук з подальшим вилученням зазначеного у клопотанні майна було проведено 03 грудня 2018 року.
Разом із цим, прокурор звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на нього 04 грудня 2018 року, про що свідчить відповідна позначка на конверті кур`єрської служби ТВІН-ДМ.
Твердження захисника про те, що частина вилученого майна прийнята власником для здійснення ремонту, на переконання колегії суддів, висновків слідчого судді також спростувати не може. Колегія суддів звертає увагу, що все вилучене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у цьому провадженні та належних доказів на підтвердження належності цього майна їнших особам заявником не надано.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність й співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604 від 25 травня 2017 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4