ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/993/19 Справа № 202/2855/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 13 січня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, повернено прокурору у кримінальному провадженні, як такий, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого або представника потерпілого, що передбачено як його обов`язковий елемент та складова частина. Суд вказав на те, що органом досудового розслідування не встановлено цих осіб, хоча ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні вбивства особи та крадіжки майна, яке їй належало.
Поряд із цим, суд посилається й на те, що всупереч вимогам ст.ст. 278, 271 КПК України, про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 повідомив слідчий, в той час як відповідними повноваженнями наділений прокурор.
Окрім того, при описі фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочинів, не вказано про час їх вчинення та не викладено події, які передували вчиненню злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме його мотив та інші обставини, які прокурор вважає встановленими.
В апеляційній скарзі, доповненій в порядку ст. 403 КПК України, прокурор просить ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. На переконання прокурора, в обвинувальному акті містяться всі відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, а суд вийшов за межі попереднього судового засідання та вдався до оцінки фактичних обставин провадження.
Так, прокурор вказує на те, що посилання суду на відсутність представника потерпілого є безпідставним, оскільки постановою прокурора від 13 січня 2016 року ним визнано Індустріальну районну у м. Дніпрі раду, юрист якої був присутній під час підготовчого судового засідання та висловлював свою думку. Поряд із цим, прокурор зазначає, що суд не конкретизував які самі протиріччя та недоліки містить обвинувальний акт, які наслідки це несе та чому неможливо їх усунути під час судового провадження.
Серед іншого, прокурор зауважує, що розгляд обвинувального акту триває понад 2 роки, підготовче засідання відбувалось тричі, у різному складі суду, однак жодна з колегій не дійшла висновку про необхідність його повернення прокурору для усунення недоліків.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт.
Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Також, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити, зокрема, відомості про потерпілого, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону відповідає, тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.
Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався тим, що під час перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам закону, ним було встановлено відсутність відомостей про потерпілого у кримінальному провадженні.
Між тим, наведені висновки не узгоджуються з діями суду, який, за відсутністю цих відомостей, здійснив виклик та допустив до участі в якості представника потерпілого працівника Індустріальної районної у місті ради ОСОБА_10 .
Поряд із цим, необґрунтованими є також посилання суду на відсутність в обвинувальному акті при описі фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочинів, відомостей про час їх вчинення та події, які передували вчиненню зокрема злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме його мотив та інші обставини, які прокурор вважає встановленими.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
При цьому, суд не навів жодних мотивів стосовного того, яким чином ці недоліки об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду та не врахував, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду з ініціативи прокурора, зокрема в порядку, визначеному ст. 338 КПК України.
Щодо зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 неповноважною особою, то ці обставини в розумінні вимог ст. 291 КПК України, взагалі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, адже цією нормою не передбачені. Окрім того, наведені порушення можуть бути підтверджені лише матеріалами кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 291 КПК України містить заборону надання суду інших документів, окрім обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписки або інших документів про їх отримання, що й вказує на необхідність встановлення на стадії підготовчого судового засідання лише обставин відповідністі обвинувального акту вимогам закону щодо змісту та фактично забороняє суду надавати оцінку правильності зазначених у ньому відомостей, а також доказам на їх підтвердження або спростування.
Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4