Справа № 595/761/19
Провадження № 1-кп/603/93/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 9 березня 2019 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жнибороди Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, вдівця, пенсіонера, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 8 березня 2019 року приблизно о 09.00 год., перебуваючи у кварталі №83 виділу №9 Золотопотіцького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство» на території природно-заповідного фонду - Національного природного парку «Дністровський каньйон», що поблизу с. Миколаївка Бучацького району Тернопільської області, в порушення ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст. ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку двох дерев породи «Акація» діаметром пня у корі 15 та 19 см. Розмір спричиненої матеріальної шкоди внаслідок незаконної порубки дерев становить 1134 гривень.
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду.
За даним фактом 9.03.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075.
3.04.2019 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури укладено угоду про визнання винуватості.
За даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 246 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_3 дав згоду на призначення вищевказаного покарання. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди підозрюваному ОСОБА_3 зрозумілі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, визнав повністю, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи, що вона відповідає усім вимогам чинного законодавства.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів (п.1 ч.4 ст. 469 КПК України); щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 246 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 246 КК України, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Узгоджена між прокурором та підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, інтересам суспільства не суперечить.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 3.04.2019 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання із звільненням від його відбування з випробуванням згідно ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, що з врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування спричиненої шкоди, враховуючи похилий вік особи, належної поведінки в побуті, відсутності судимостей, а також за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження арешт майна, накладений ухвалоюслідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.03.2019 року, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України після набрання вироком законної сили скасувати.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 3 квітня 2019 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 3 квітня 2019 року покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.03.2019 року на мотоблок марки «ZUBR», підводу, на якій знаходяться колоди дерев породи «Акація» в кількості 2 шт., бензопилу марки «Makita», сокиру, - після набрання вироком законної сили скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: колоди дерев породи «Акація» в кількості 2 штук передати ДП «Бучацьке лісове господарство», мотоблок марки «ZUBR», підводу, - повернути за приналежністю законному володільцю ОСОБА_3 ; бензопилу марки «Makita», сокиру конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1