Номер провадження: 11-кп/813/391/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року в кримінальному провадженні №0004430 від 29.08.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Молдови, громадянина Молдови, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, неофіційно працює в санаторії «Куяльник», має на утриманні неповнолітніх дітей 2004, 2014, 2008, 2011, 2000 років народження, не має реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не має судимості,

визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки, із покладанням на нього обов`язків: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації та не виїжджати за межі України без погодження з органами пробації.

Вироком районного суду також вирішено питання щодо речових доказів, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення ним кримінального правопорушення за наступних обставин.

28.08.2017 року, приблизно о 22 год. 50 хв., ОСОБА_7 знаходячись біля другого корпусу санаторію імені «Пирогова» в м. Одесі, в ході словесного конфлікту, який виник між ним та його знайомим ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, дістав ніж та наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітки, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки справа, проникаюче в праву плевральну порожнину з ушкодженням серця, яке супроводжувалось масивною внутрішньо-плевральною кровотечею.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок районного суду скасувати в частині призначено покарання обвинуваченому, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що районним судом необґрунтовано визнано в якості обставини, що пом`якшуює покарання обвинуваченого щире каяття, так як вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Крім цього, поза увагою суду залишились дані, які негативно характеризують обвинуваченого, а саме перебування його на обліку в Усатівському ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області як сімейний насильник, негативна характеристика з показань дружини обвинуваченого, те, що обвинувачений є громадянином Молдови, а також не в повному обсязі враховано характер скоєного кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок; думку обвинуваченого та його захисника, які в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції, за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оскаржуються та судове засідання проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд зобов`язаний з`ясувати у учасників кримінального провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні апеляційного суду, захисник обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_7 заявили, що останній наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 не умисно. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 наполягав, що умислу в нього на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень не було та про це він заявляв у суді першої інстанції, а також надав пояснення, що спричинив удар ножем в стані афекту, так як потерпілий його образив.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 є юридично не обізнаною особою, має середню-спеціальну освіту. Судом першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України залишено поза увагою та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнавав своєї винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вказане правопорушення вчиняється з прямим умислом.

Однак, згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих ним в апеляційному суді, останній не визнавав своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме щодо вчинення цього злочину умисно.

На думку апеляційного суду, факт не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 підтверджується також доводами апеляційної скарги прокурора про те, що в діях обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття.

При цьому, згідно матеріалів кримінального провадження не можливо перевірити факт повного визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в суді першої інстанції, так як в журналі судового засідання не зазначено показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, а в мотивувальній частині вироку, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, теж не зазначено показання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, в зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

З огляду на викладене колегія суддів, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційної скарги прокурора, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України, яке відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку районного суду та призначення нового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0004430 від 29.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0004430 від 29.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала не оскаржується.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4