У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2019 Справа №607/10006/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0001228 від 22.04.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки «ВАЗ 2101» із р.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в середині якого було виявлено та вилучено акумуляторну батарея торгової марки «Energy», червоного кольору, автомагнітолу чорного кольору торгової марки

«Supra» моделі SCD 40 SU, насос для накачки коліс.

У судове засідання старший слідчий ОСОБА_3 не з`явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду клопотання був повідомлений, однак відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Всупереч вимогам вказаної норми КПК України у клопотанні слідчого не вказано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також не зазначено та не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Як вбачається з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до клопотання та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001228 від 22.04.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, 22.04.2019 року близько 03:00 год. двоє невідомих осіб, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , намагалися таємно викрасти колеса із автомобіля марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , однак з причин, що не залежали від їхньої волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

При цьому, старший слідчий клопоче накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2101» із р.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в середині якого було виявлено та вилучено акумуляторна батарея торгової марки «Energy», червоного кольору, автомагнітола чорного кольору торгової марки «Supra» моделі SCD 40 SU, насос для накачки коліс, однак ніяким чином не обґрунтовує відношення автомобіля «ВАЗ 2101» із р.н.з НОМЕР_1 та виявлених у ньому речей до замаху на вчинення крадіжки автомобільних шин з транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 .
Окрім того, як вбачається зі змісту наданого стороною кримінального провадження клопотання, майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт вважається тимчасово вилученим майном, однак ні клопотання, ні додані до нього документи не містять адреси місця проживання особи, у якого речі вилучили, що унеможливлює слідчого суддю повідомити останнього про розгляд клопотання, зважаючи на те, що відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.172 КПК України клопотання розглядається з повідомленням підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно слід відмовити, оскільки особа, що його подала, не довела необхідності такого арешту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту - відмовити.

Копію ухвали направити старшому слідчому СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1