Справа № 136/326/18
провадження 1-кп/136/95/18
УХВАЛА
іменем України

"21" лютого 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000304 від 04.11.2017, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровка, Калинівського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.299 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
особи стосовно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
22.10.2017 приблизно о 08:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, a саме: на території своєї присадибної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , у присутності малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», наніс три удари металевим молотком по тілу та голові собаки, належної малолітній ОСОБА_6 , чим завдав тварині несумісні із життям тілесні ушкодження.
Такі дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.299 КК України, а саме: жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, за кваліфікуючими ознаками вчинене активним способом з особливою жорстокістю у присутності малолітнього.
Крім того, 29.11.2017 біля 22:00 години, ОСОБА_3 , прийшов до домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , якого в той час не було вдома, та без згоди ОСОБА_7 , порушуючи його конституційне право на недоторканість житла чи іншого володіння, закріпленого в ст. 30 Конституції України, розбивши вікно проник до будинку, де в подальшому пошкодив речі та майно потерпілого.
Такі дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, тобто порушення недоторканності житла, яке виразилось у незаконному проникненні до житла.

Згідно висновку стаціонарної психолого - психіатричної експертизи № 7 від 12.02.2018 ОСОБА_3 страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді органічного маячного (шизофреноподібного) розладу.
Ураховуючи те, що ОСОБА_3 , будучи душевно хворим, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суб`єкт звернення просить суд вирішити питання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Суд, вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши усі зібрані у кримінальному провадженні докази, вважає доведеними обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.299 КК України, оскільки фактині обставини кримінальних правопорушень та його причетність до їх вчинення доводяться показами потерпілого, свідків, письмовими доказами доданими до матеріалів кримінального провадження, висновком експерта, які були безпосередньо досліджено судом в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

У судовому засіданні знайшло підтвердження те, що ОСОБА_8 в момент вчинення суспільно-небезпечних діянь за висновком проведеної під час досудового розслідування стаціонарної судово-психіатричної експертизи не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування до нього покарання і на даний час є неосудним, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчинених ним злочинів, суд вважає, що ОСОБА_8 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із чим наявні усі правові підстави для задоволення клопотання.

Визначаючи відповідно до ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати ОСОБА_8 , суд враховує думку експертів-психіатрів, психічний стан неосудного, характер вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, а тому вважає за необхідне госпіталізувати його до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 372, 395, 512, 513 КПК України, ст. ст. 19, 93 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , - примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом.
Копію ухвал суду про застосування примусових заходів медичного характеру після набрання законної сили надіслати на виконання до відповідного підрозділу Національної поліції, на який покладається виконання судового рішення про госпіталізацію, а також в експертну установу, де особа перебувала на обстеженні та до закладу охорони здоров`я за місцем її проживання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Липовецький районний суд протягом трицяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1