Справа № 308/7774/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000595 від 13 травня 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000595 від 13 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України.
04 грудня 2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 04.12.2018 року між прокурором та обвинуваченим, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 12 травня 2018 року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи на території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою наявної на місці драбини виліз на будівельний вагончик, з якого намагався відкрито, тобто усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив його злочинні дії, викрасти три камери відеоспостереження марки «Dahua» моделі «DH-IPC-HFW1431SP-0280B».

Незважаючи на присутність ОСОБА_7 , який неодноразово вимагав припинити вказані протиправні дії, ОСОБА_5 демонтував згадані вище камери відеоспостереження.

Згодом, перебуваючи на даху будівельного вагончика, ОСОБА_5 жбурнув дві камери відеоспостереження на територію лісового масиву, а одну втратив на місці події.

У подальшому ОСОБА_5 зістрибнув зі згаданого вище будівельного вагончика, залишив територію зазначеної земельної ділянки та вирушив у напрямку лісового масиву, маючи намір підібрати кинуті ним камери відеоспостереження, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівниками Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № 11/444 від 21 червня 2018 року вартість однієї камери відеоспостереження марки «Dahua» моделі «DH-IPC-HFW1431SP-0280B» становить 1690 гривень 80 копійок.

У такий спосіб своїми протиправними діями ОСОБА_5 намагався спричинити ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5072 гривень 40 копійок.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Як вбачається з угоди про визнання винуватості від 04.12.2018 року, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваного, який у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, із застосуванням ст. 75 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.12.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що цивільний позов заявляти не буде та брати участь у судовому засіданні відмовляється.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України визнає повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 04.12.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 04.12.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 04.12.2018 року вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд при прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні має право затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 04.12.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і тому призначає, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, остаточне покарання у виді одного року позбавлення волі, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.
Процесуальні витрати по справі вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 715,00 (сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази по справі три камери відеоспостереження марки «Dahua» моделі «DH-IPC-HFW1431SP-0280B», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.12.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000595 від 13 травня 2018 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати по справі вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 715,00 (сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази по справі три камери відеоспостереження марки «Dahua» моделі «DH-IPC-HFW1431SP-0280B», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1