ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1624/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, судимого 26.06.1987 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі; 23.02.1988 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 06.11.1991 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.215-3, ч.2 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі; 23.12.1997 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.101 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.09.2002 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.395 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.; 10.06.2003 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 місяць 13 днів; 09.09.2009 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 22.04.2015 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2017 р. звільнений від відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2015 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ Харківська установа виконання покарань (№27) до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 28 березня 2019 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з 29 січня 2019 року.
Згідно вироку 09 червня 2018 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, незаконно проник через вікно до належного ОСОБА_9 приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , тобто до житла (приміщення, призначеного для постійного чи тимчасового проживання), звідки, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 умисно, таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 , а саме бензопилу торгової марки «Штиль» (STIHL), вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14972 від 06.07.2018 - 7600 гривень, болгарку торгової марки «STROMO», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14972 від 06.07.2018 - 665 гривень та шуруповерт акумуляторний торгової марки «МЕТАВО PowerMaxx SB Basic Set 3», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14972 від 06.07.2018 - 4650 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та застосувати до нього ст.. 75 КК України.

При цьому зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги, що він визнав свою провину, а потерпілий просив не позбавляти його волі.

Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що судом не взято до уваги , що він хворів туберкульозом, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та стару мати.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема,судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, не працює, має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнано щире каяття та наявність у нього на утриманні неповнолітньої доньки.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Крім того, колегія суддів констатує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, за які як реально відбував покарання, так і звільнявся від його відбування з іспитовим строком.

Між тим, такі стимулюючи заходи не призвели до позитивних змін у свідомості обвинуваченого та він продовжив вчиняти злочини.

За таких обставин висновок суду про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та відсутні передбачені законом підстави для застосування положень ст.75 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням або застосування до нього більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті, за якою він засуджується.
Саме покарання у вигляді позбавлення волі на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання або пом`якшення призначеного покарання, а відтак відмовляє в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді