Справа № 488/1453/19
Провадження № 1-кс/488/582/19 р.

У Х В А Л А
05.04.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , власника майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

У клопотанні слідчого, посилаючись на те, що вилучений при проведенні огляду автомобіль марки ЗИЛ 5301 д.н.з. НОМЕР_1 з дровами містить на собі сліди або інформацію про скоєні кримінальні правопорушення та може бути доказом вини осіб у вчиненні кримінального правопорушення, ставиться питання про накладення судом арешту на зазначений автомобіль та дрова.
Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що:
02.04.2019 року приблизно о 10:15 годині, невстановлені особи біля Миколаївського водосховища м. Миколаєва займались незаконною порубкою дерев, після чого перевозили їх на транспортному засобі марки ЗИЛ 5301 сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 .
За вказаним фактом СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 03.04.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В ході огляду місця події 02.03.2017 в період часу з 13:00 години до 13:30 годин на ділянці місцевості приблизно 1 км від Миколаївського водосховища, неподалік заводу «Янтар» за адресою: вул.Янтарна, 320 у м. Миколаєві, з метою документування протиправної діяльності невстановлених осіб, та з метою попередження втрати речових доказів співробітниками поліції Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області було вилучено транспортний засіб марки ЗИЛ 5301, з державними номерами НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію, вказаний автомобіль належить ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 суду показав, що є добросовісним набувачем зазначеного автомобіля, придбав його в листопаді 2018 року, документально не оформив через брак коштів та з того часу займався на ньому вантажними перевезеннями. 02.04.2019 року йому подзвонила невідома особа та замовила послугу щодо перевезення дров, впевнивши, що документи на зазначене майно у нього є. 02.03.2017 біля Миколаївського водосховища йому погрузили дані дрова і він повіз їх до Кульбакіне, де був зупинений співробітниками поліції.
Відповідно до ч.1,2,10 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб
Відповідно до ст. 170 ч.2 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів проте, відповідно до ч. 11 вказаної норми заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані до клопотання матеріали, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні клопотання слідчого частково, виходячи із наступного:
Суд вважає, що слідчий у своєму клопотанні жодним чином не довів, що відносно автомобіля під керуванням ОСОБА_4 існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, чи підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Зазначені обставини слідчим у судовому засіданні не доведені, тому є незрозумілим який зміст несе в собі зазначений автомобіль в якості речового доказу у кримінальному провадженні за ст. 246 ч.1 КК України (незаконна порубка дерев у лісах).
Натомість, слідчим у судовому засіданні не заперечено показання ОСОБА_4 , що останній не знав і не міг знати про обставини скоєного злочину та до цієї події не має жодного відношення.
За таких обставин клопотання слідчого не підлягає задоволенню оскільки слідчим не доведено необхідність такого арешту, наявність ризиків, передбачених ст. 170 ч.1 абзацом 2 КПК України, а також можливість використання в якості доказу вказаного автомобіля.
Відповідно до ст. 172 ч.3 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне у клопотанні слідчого в частині накладення арешту на автомобіль відмовити та повернути вилучене майно його власнику.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, у тому числі перелік і види майна, що належить арештувати
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Приймаючи до уваги, що слідчим у клопотанні не зазначена кількість дров, які перебувають в автомобілі марки ЗИЛ 5301, та на які слідчий також просить накласти арешт, суд вважає за необхідне клопотання в цій частині повернути слідчому для усунення недоліків, встановивши строк у сімдесят дві години.
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131,132, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:

У клопотанні слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ 5301 д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити, в частині накладення арешту на дрова - повернути для усунення недоліків, встановивши строк у сімдесят дві години.
Автомобіль марки марки ЗИЛ 5301 д.н.з. НОМЕР_1 , повернути його власнику ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1