Справа № 405/829/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засудженого 08.12.2016 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч3 ст.185, ч.2 ст289, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; за ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 06.07.2016 року по 14.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1 рік 4 місяці 8 днів, на підставі Закону України «Про внесення зміни до попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року), про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі
В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» виніс розгляд даної заяви на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, посилаючись на те, що засуджений не довів того, що став на шлях виправлення, офіційно не працює, негативно характеризувався установою виконання покарань.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого №82-П-18, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3, п.2 ч.4, ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним напротязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м"яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Встановлено, що вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст..70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (а.о.с.20-25).
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.11.2017 року вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою (попереднє ув`язнення) з 06.07.2016 року по 14.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 27-31).

Початок строку: 06.07.2016 року. Кінець строку 29.03.2020 року. Станом на день розгляду клопотання засуджений відбув 4 роки 13 днів, більше 1/2 частини строку покарання.
З характеристики, затвердженої в.о. начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» від 19.02.2019 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 06.07.2016 року. За час перебування в Кіровоградській УВП №14 характеризувався негативно, допустив 7 (сім) поршень режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами УВП. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 22.12.2017 року відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6). За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає.
До робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, а саме залучається до безоплатних робіт в медико-санітарній частині, виконував ремонтні роботи на відділенні СПС №1. Відповідно до пункту 5 статті 118 КВК України засуджений відпрацював 48 годин. Був 2 (два) рази заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Відповідно до статті 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія».
Крім того, на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 та про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, де останньому було відмовлено в застосуванні положень ст.82, ст.81 КК України (протокол № 03 від 01.02.2018; протокол №15 від 19.07.2018 року.).
Однак, заява та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання сім разів порушив встановлений порядок відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, за що даний засуджений отримував догани, вказані стягнення погашені у встановленому законом порядку. Характеризувався негативно.
Суд бере до уваги те, що засуджений 2 рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, разом з тим зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні звернення до суду із даною заявою про застосування відносно нього заохочувальної норми, а саме положень ст.82 КК України, при цьому суд відмічає, що поведінка засудженого за більший проміжок часу відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
З матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не був працевлаштований, при цьому матеріали особової справи не містять відомостей про стан здоров`я засудженого, що не дозволяє його залучення до праці, залучався до безоплатних робіт в медико-санітарній частині, де виконував ремонтні роботи та за весь час відбування покарання відпрацював всього 48 годин (а.п. 10), за більший проміжок часу відбування (більше 02 років) покарання.
Отже, викладені обставини вказують про те, що, хоча засуджений і має формально-юридичні підстави для застосування ст.82 КК України, оскільки він відбув 1/2 строку призначеного йому покарання, переконливі підстави вважати, що він став на шлях виправлення, - відсутні, а тому необґрунтована заміна невідбутої частини призначеного йому покарання більш м`яким суперечитиме меті покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6