ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4541/18 Номер провадження 11-кп/814/422/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шахворостівка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, судимого, засудженого:

05.12.2012 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311, ст. 70, ст. 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений має 7 стягнень і 2 заохочення та комісією установи ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст.ст.100, 101 КВК України і ст.ст. 82, 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення. При цьому зазначає, що поза увагою суду залишилися позитивні характеристики за місцем відбування покарання, згідно якої він не порушує порядок відбування покарання, виконує вимоги адміністрації, не має стягнень та має 2 заохочення, підтримує зв`язки з рідними.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 05.12.2012 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 307 ч.2 ст. 311, ст. 70 ст. 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 з 21.07.2012, кінець строку покарання 21.01.2020.

У Державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69» ОСОБА_8 відбуває покарання з 26.02.2013.

Згідно характеристики засудженого від 23.10.2018, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується посередньо. По відношенню до персоналу установи ввічливий, їх законні вимоги виконує. Намірів працювати не виявляє. Підтримує соціальні зв`язки з рідними. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не бере. Рішенням колонії установи відмовлено: 30.01.2015 у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, 21.04.2016 у поданні про застосування ст. 82 КК України та 03.01.2017 у поданні про застосування ст. 81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Має позов на суму 57 грн.

З довідки про наявність заохочень та стягнень вбачається, що засуджений за час відбування покарання отримав 2 заохочення 05.09.2017, 26.12.2017 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, та 7 стягнень: 31.08.2013 догану, 22.07.2014, 02.08.2014, 05.02.2015, 12.06.2015, 05.07.2016 ДІЗО та 26.09.2016 сувору догану за зберігання заборонених предметів, порушення правил протипожежної безпеки, порушення розпорядку дня, порушення локалізації, вживання продуктів бродіння.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений не працює та не виявляє бажання працювати, протягом тривалого часу відбування покарання допускав порушення режиму відбування, за що отримав 7 стягнень, має лише 2 заохочення, з моменту останнього минув майже рік до дати звернення, згідно з рішенням комісії ОСОБА_8 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки не став на шлях виправлення, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4