Справа № 307/692/19
Провадження № 1-кп/307/552/19
про призначення судового розгляду
05 квітня 2019 року м.Тячів

Прокурор в судовому засіданні просить призначити до розгляду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, ч.3 ст.296 КК України. Одночасно заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку дії запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту, з тих підстав, що строк дії запобіжного заходу закінчується, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх представник ОСОБА_10 в судовому засіданні просять призначити до розгляду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, ч.3 ст.296 КК України та не заперечили щодо продовження відносно обвинувачених строку дії запобіжного заходу.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 просили повернути обвинувальний акт прокурору Тячівської місцевої прокуратури з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Захисник ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 ч.3, та ч.1 ст. 122 Кк України. У вказаному обвинувальному акті зазначено, що потерпілими є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак в цьому ж обвинувальному акті відсутні відомості, про те, що вони залучені як потерпілі в порядку статті 55 КПК України. А враховуючи те, що в підготовчому судовому засіданні не можливо встановити чи залучені потерпілі до кримінального провадження ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , то незрозуміло чи є в рамках кримінального провадження вищевказані особи потерпілими у кримінальному провадженні чи ні. Захисник ОСОБА_7 в клопотанні зазначив, що дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 296 ч.3 та ст.. 122 ч.1 КК України. Поряд з цим, вважає, що в процесі досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені неправильно і не повно, що потягло за собою неправильну правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 . А саме, обвинувальний акт не містить посилання на фактичні обставини, які безсумнівно вказують на те, що ОСОБА_6 , 7 листопада 2018 року, в період часу з 23 год. 12 хв., до 23 год. 15 хв., на території кафе «Фантазія» по вул.. Вайнагія, 28, у с. Бедевля, грубо порушив громадський порядок, виражав явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки у суспільстві, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє ставлення до оточуючих, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому принижуючи їх, який переріс у бійку, здійснюючи при цьому опір працівникам закладу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які припиняли бійку. Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не містять посилань на конкретні дії ОСОБА_6 , які свідчать про те, що він безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виражав явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігнорував існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, протиставляв себе загальноприйнятим правилам поведінки у суспільстві, самоутвердився за рахунок приниження інших осіб, нахабно показував своє ставлення до оточуючих. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що конфлікт виник на грунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 викинув у смітник піцу, придбану ОСОБА_4 , у зв`язку з чим між ними виникла сварка, яка переросла у штовханину і бійку. Досудовим розслідуванням не розмежовано дій кожного з співучасників, не встановлено спрямованості умислу саме ОСОБА_6 , мотиву, мети, характеру його особистих дій. Крім того, захисник зазначив, що слід врахувати і той факт, що конфлікт відбувся не у приміщенні кафе «Фантазія», а на подвір`ї, причому з показань працівника кафе ОСОБА_12 , відображених у протоколі допиту свідка від 28.11.2018 року, вбачається, що близько 22 години вона повідомила відвідувачів, що кафе через декілька хвилин закривається, а тому хто ще щось придбати тільки з собою і якщо є бажання то можуть посидіти на терасі біля кафе. На почуте ОСОБА_15 , Ростислав та їхні два знайомі мешканці смт. Тересва придбали собі пляшкове пиво та вийшли на терасу, де сіли за столик, де ОСОБА_4 раніше поклав піцу. Перед цим викинули в смітник попіл з попільнички, а також коробку з піцою, та сіли за нього, що відповідно спростовує висновок органу досудового розслідування. Крім цього, згідно обвинувального акту інкриміновані підозрюваним дії були вчинені 7 листопада 2018 року, у період часу з 23 години 12 хвилин до 23 години 15 хвилин. Враховуючи показання свідка ОСОБА_12 в частині того, що близько 22 години вона повідомила відвідувачів, що кафе через декілька хвилин закривається на що присутні у кафе вийшли на терасу, де сіли за столик. Режиму роботи закладу кафе «Фантазія» під час досудового розслідування не встановлено. Тому з цих підстав посилання на наявність такої фактичної обставини кримінального правопорушення як припинення роботи кафе, є безпідставним. Факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень комусь з потерпілих також не доведений. Як слідує з показань потерпілого ОСОБА_8 , відображених у протоколі додаткового допиту від 07.12.2018 року та матеріалах відеозапису події, ОСОБА_6 сидів і відпочивав за одним столиком, що і потерпілі, а після виникнення штовханини та бійки разом з іншими присутніми вживав заходів, щоб розтягнути учасників конфлікту. Також у своїх показах потерпілий ОСОБА_8 вказує на те, що ОСОБА_6 в ході бійки наніс ОСОБА_11 серію ударів по потилиці. Однак, такі доводи не відповідають дійсності, оскільки згідно наявного у матеріалах кримінального провадження висновку судово-медичної експертизи №16 від 22.01.2019 року в процесі судово-медичного обстеження об`єктивних ознак тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 виявлено не було. Таким чином, присутність ОСОБА_6 на місці події безпідставно кваліфікована органом досудового розслідування як вчинення хуліганських дій групою осіб. Крім цього, вважає, що досудовим розслідуванням також неправильно інкриміновано кваліфікуючу ознаку злочину як вчинення хуліганських дій, пов`язаних з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії. Матеріалами кримінального провадження не доведено факту вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, таких як відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень, спрямованих на вчинення опору по відношенню до працівників кафе. Також, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку дії запобіжних заходів у виді цілодобового домашнього арешту, та застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши з цього приводу думку інших учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим
Частиною 2 цієї ж статті визначено відомості, які має містити обвинувальний акт.
Враховуючи те, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 ч.3 та ст.. 122 ч.1 КК Українимістить всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, суд вважає, що клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Інших клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п.п.1, 2, 4 ч.3 ст. 314 КПК України, сторони кримінального провадження клопотань, не заявили.
А тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду та підлягає призначенню до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арештуобирається обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Вирішення питання судом запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд враховує, що з часу застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту останні виконували покладені на них процесуальні обов`язки.
При цьому, суд вважає, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики, на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутні.
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час застосування щодо них запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, обов`язки, покладені на них судом при застосуванні даного запобіжного заходу не порушували, продовження цілодобового домашнього арешту обмежує право обвинувачених на працевлаштування, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши їм залишати місце свого проживання, в період з 22 години по 06 годину наступного дня, і такий запобіжний захід забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження та є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та досягнення виконання завдань кримінального судочинства
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку домашнього арешту з визначенням періоду часу заборони покидати постійне місце проживання відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до 60 днів, з покладенням на них відповідних процесуальних обов`язків.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід задовольнити частково і застосувати щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їм залишати місце свого проживання, в період з 22 години по 06 годину наступного дня, а в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим відмовити.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченого у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Враховуючи наведене, суд вважає, що слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо осіб обвинувачених.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України,

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, ч.3 ст.296 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів на 9 год. 10 хв. 10 квітня 2019 року.
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим строків цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу в виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 06 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 24 години 3 червня 2019 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу в виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22 години по 06 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 24 години 3 червня 2019 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту та зміни запобіжних заходів відмовити.
Справу розглянути з участю прокурора.
В судове засідання викликати обвинувачених, їх захисників, потерпілих, їх представника.
Відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, на підставі п.6 ч.3 ст. 314 КПК України, доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 України, та подати до 10 квітня 2019 року.
Копію ухвали надіслати начальнику Тячівського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України для організації виконання.
Ухвала в частині продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу в виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню Тячівським відділом поліції ГУ НП в Закарпатській області після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою обвинувачених направити до Тячівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 10 квітня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_1