Справа № 159/2172/18 Провадження №11-кп/802/111/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася та зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянка України, з середньою освітою, неодружена, не працює, судима 31 травня 2017 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.383 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік, ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року скасоване звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено на відбування покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;
визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та їй призначено покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання у виді обмеження волі за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року, з урахуванням вимог ст.72 КК України, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 01 серпня 2018 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 16 грудня 2017 року близько 14.30 год., в приміщенні колишнього кафе «Вероніка» по вул. Брестська, 21, в м.Ковелі Волинської області, виявивши залишену ОСОБА_10 в чохлі його мобільного телефону кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк», яка є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу і належать останньому, усвідомлюючи, що дана картка належить ОСОБА_10 , таємно, з корисливих спонукань, з метою подальшого її використання для викрадення готівкових коштів, шляхом вільного доступу, таємно викрала вказану кредитну картку, чим завдала ОСОБА_10 майнової шкоди.
Окрім цього, вона, 16 грудня 2017 року о 15:12 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись єдиним корисливим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , використовуючи викрадену банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» останнього, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» по бульварі Лесі Українки, 42, в м.Ковелі, знаючи код до картки, провела транзакцію щодо зняття готівкових коштів в сумі 500 грн., таким чином таємно викрала з банківського рахунку № НОМЕР_1 належному ОСОБА_10 грошові кошти, чим заподіяла останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, вона, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, 17 грудня 2017 року о 18:13 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись єдиним корисливим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , використовуючи викрадену банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» останнього, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» по вул.Брестська, 1, в м.Ковелі, знаючи код до картки, провела транзакцію щодо зняття готівкових коштів в сумі 1000 грн., таким чином таємно викрала з банківського рахунку № НОМЕР_1 належному ОСОБА_10 грошові кошти, чим заподіяла останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, вона, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, 17 грудня 2017 року о 20:10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись єдиним корисливим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , використовуючи викрадену банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» останнього, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» по вул.Брестська, 1, в м.Ковелі, знаючи код до картки, провела транзакцію щодо зняття готівкових коштів в сумі 300 грн., таким чином таємно викрала з банківського рахунку № НОМЕР_1 належному ОСОБА_10 грошові кошти, чим заподіяла останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, вона, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, 17 грудня 2017 року о 21:22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись єдиним корисливим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , використовуючи викрадену банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» останнього, в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» по вул. Брестська, 1, в м.Ковелі, знаючи код до картки, провела транзакцію щодо зняття готівкових коштів в сумі 100 грн., таким чином таємно викрала з банківського рахунку № НОМЕР_1 належному ОСОБА_10 грошові кошти, чим заподіяла останньому майнової шкоди на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченої, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченої, пом`якшуючі обставини, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити та призначити менш суворе покарання.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, захисника та обвинуваченої, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу просили задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які її засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів та особі обвинуваченої через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винної, а саме, те, що остання зробила правильні висновки щодо своєї поведінки, однак раніше судима, негативно характеризується, знову вчинила умисні злочини, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання. При цьому враховано судом першої інстанції щодо міри покарання як позицію сторони обвинувачення, так і позицію захисту.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючими обставинами рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і це не оспорюється апелянтом.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченою реально саме у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а остаточне покарання шляхом часткового складання покарань.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи захисника, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року щодо неї без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді