ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/138/19 Справа № 191/871/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в його інтересах та прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією на користь держави всього майна, яке є його власністю, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Окрім того, обвинуваченому зараховано до покарання строк перебування під вартою, вирішено цивільний позов у кримінальному провадженні, питання про стягнення проуесуальних витрат та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за таких обставин.
У період 2015 - 2016 років, більш точну дату встановити не надалось можливим, у ОСОБА_5 перед ОСОБА_10 , виникли цивільно-правові зобов`язання на ґрунті їх сумісної підприємницької діяльності та ОСОБА_5 заборгував останньому грошові кошти в сумі 86000 доларів США.
Не бажаючи виконувати взяті на себе цивільно-правові зобов`язання перед ОСОБА_10 , з метою позбавитись від існуючої грошової заборгованості, виниклої внаслідок отримання у нього зазначеної позики, у невстановлений слідством день та час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , для реалізації якого ним було розроблено план вбивства шляхом вибуху автомобіля, яким користувався ОСОБА_10 .
З метою реалізації даного умислу, при невстановлених слідством обставинах та у невстановлений слідством час, ОСОБА_5 набув (виготовив чи придбав) саморобний вибуховий пристрій фугасної дії, виконаний на основі засобу ініціювання та заряду вибухової речовини.
Після чого, 21 квітня 2016 року приблизно о 16.30 годин, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , з метою позбавитись від існуючої грошової заборгованості перед ним, діючи згідно раніше розробленого плану, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив хибні відомості, про отримання ним у банківській установі м. Дніпропетровськ, грошових коштів в сумі 25000 доларів США, для їх подальшої йому передачі, в рахунок існуючої перед ним грошової заборгованості. Ввівши таким чином, в оману ОСОБА_10 про необхідність негайної зустрічі з ним в м. Дніпропетровськ, посилаючись на свої хвилювання, за безпеку наявних у нього при собі грошових коштів, ОСОБА_5 призначив зустріч ОСОБА_10 поблизу ресторану «Макдональдс», який розташований по пр. Слобожанський, 1-А в м. Дніпропетровськ, у той же день, тобто 21.04.2016 року, де приблизно о 18.00 годині, зустрівшись з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 поклав під сидіння водія у салон автомобіля «Ніссан Альмера», р/н НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , раніше набутий (виготовлений чи придбаний) ним саморобний вибуховий пристрій фугасної дії, заздалегідь сховавши його у поліетиленовому непрозорому пакеті, при цьому, запевнивши ОСОБА_10 що це лише «муляж» коробки з грошовими коштами, для введення в оману сторонніх осіб при можливій спробі заволодіти вказаними коштами. Потім, ОСОБА_5 запропонував останньому проїхати по автошляху «Дніпропетровськ-Мелітополь» за межі м. Дніпропетровськ, де біля віадука, розташованого поблизу 212-го км Придніпровської залізниці, зупинитися для перерахування та подальшої передачі грошових коштів.
ОСОБА_10 , будучи введеним в оману ОСОБА_5 , погодився на його пропозицію та прибув до заздалегідь підшуканого ОСОБА_5 місця, тобто до віадуку, розташованого поблизу з 212-м км Придніпровської залізниці, неподалік від с. Сад, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де зупинився та став чекати ОСОБА_5 , який прибувши у зазначене ним самим місце на власному автомобілі «Хюндай Туксон», р/н НОМЕР_2 , залишив його на узбіччі автошляху «Дніпропетровськ-Мелітополь» і пересів до автомобілю «Ніссан Альмера», р/н НОМЕР_3 , за кермом якого був потерпілий ОСОБА_10 , на заднє сидіння пасажира, де, діючи умисно, згідно раніше розробленого плану, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , з метою позбавитись від існуючої грошової заборгованості перед ним, у не встановлений слідством спосіб привів у дію механізм, раніше укладеного під сидіння водія, саморобного вибухового пристрою фугасної дії і таким чином вчинив усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця та настання злочинного наслідку у вигляді смерті потерпілого, після чого зробив спробу безперешкодно залишити автомобіль до початку вибуху.
Однак, не розрахувавши, що ОСОБА_10 може заблокувати двері автомобілю, ОСОБА_5 не зміг завчасно покинути автомобіль «Ніссан Альмера», р/н НОМЕР_3 та механізм раніше укладеного ним вибухового пристрою спрацював і пролунав вибух.
В результаті вибуху, здійсненого ОСОБА_5 , в автомобілі вибуховою хвилею, під сидінням водія відірвало днище від лівого порогу автомобіля, в днищі та в каркасі сидіння водія утворилися розриви металу, автомобіль загорівся, а потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: контузії головного мозку, вторинної після травматичної невропатії правого очного нерву, численних, сліпих, непроникаючих у порожнину тазу уламкових поранень обох сідниць, з ушкодженням параректальної клітковини, м`яких тканин проміжності, гілки седалищної кістки; численних, сліпих, непроникаючих у порожнину тазу уламкових поранень м`яких тканин задніх поверхонь обох гомілок в середніх та нижніх третинах, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на те, що вирок ухвалено на припущеннях, та судом допущена невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Так, на переконання захисника, судом не розкрито об`єктивну сторону злочину, оскільки у мотивувальній частині вироку допущено недоліки, зокрема, щодо дії вибухового пристрою. Адвокат вважає, що жодна з проведених експертиз не дала висновку про те, що вибухового пристрою не вистачило для заподіяння смерті потерпілого та судом не спростована версія захисту, що вибух не був направлений на заподіяння смерті обвинуваченому та потерпілому, а був лише попередженням обом боржникам від кредиторів. Поряд із цим, адвокат вважає, що судом повністю проігноровано принцип презумпції невинуватості, оскільки жоден із зазначених у вироку доказів щодо винуватості ОСОБА_5 на це не вказує, а засвідчує лише факт наявності боргу та вибуху з результатами. Захисник зазначає, що вирок ґрунтується виключно на показаннях потерпілого та суд не спростував й не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_5 , а всі інші докази у провадженні підтверджують лише те, що обвинуваченій був винен гроші великій кількості громадян і що мав місце вибух з конкретними результатами.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити та виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду на призначення покарання з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що рішення суду в цій частині не відповідає вимогам ст. 51 КК України та ст. 86 КВК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення скарги адвоката, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча і не визнав свою вину, однак обставини боргових зобов`язань перед потерпілим не заперечував та засвідчив, що 21 квітня 2016 року дійсно зустрічався з ОСОБА_10 та залишав на задньому сидінні його автомобіля пакунок;
- свідка ОСОБА_12 , якому також було відомо про борг ОСОБА_5 , який вказав, що приїхав до лікарні разом з ОСОБА_13 за проханням ОСОБА_10 та зауважив при цьому, що до лікарні його доставив ОСОБА_5 на своєму автомобілі, однак передати потерпілого лікарям не допомагав;
- свідка ОСОБА_13 , якого ОСОБА_10 вранці 21 квітня 2016 року повідомив про намір ОСОБА_5 повернути йому борг, який засвідчив, що разом з ОСОБА_12 за його проханням приїжджав до лікарні, куди ОСОБА_5 доставив ОСОБА_10 ;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який вказав, що ОСОБА_5 заборгував йому грошові кошти та 21 квітня 2016 року запропонував йому поїхати в м. Дніпро, для повернення частини боргу, від чого він відмовився; - свідка ОСОБА_15 , якого з ОСОБА_10 пов`язують цивільно-правові стосунки, який засвідчив, що ОСОБА_10 взяв у нього в борг грошові кошти які він передав ОСОБА_5 , та коли до нього приїжджав ОСОБА_5 , пропонуючи повернути ці гроші, він відмовився та сказав, що їх повернути треба ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_5 запропонував йому поїхати з ним в м. Дніпро, щоб повернути гроші, які брав у нього ОСОБА_10 на, що він також відмовився. 21 квітня 2016 року, ближче до вечора, до нього подзвонив ОСОБА_10 та повідомив, що в нього все добре і гроші вже у нього.
Разом із цим, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- актом про пожежу від 21.04.2016, відповідно до якого 21.04.2016 о 18.30 годин біля залізничного моста в с. Сад, Синельниківського району, виникла пожежа в салоні автомобіля "Ніссан", р/н НОМЕР_3 , який ймовірно належить ОСОБА_10 (т.2 а.п.1);
- протоколом огляду з відеозаписом кузова автомобіля, який знаходиться біля залізничного віадука, що розташований в с. Сад, Синельниківського району Дніпропетровської області, яким, зокрема, зафіксовано, що з задньої сторони від автомобіля в 3 м на ґрунті виявлений поліетиленовий пакет з фруктовим соком. Біля пакету знаходиться сумка з тканини темно синього кольору з надписом "Utility", в якій знаходиться новий щоденник, пусте портмоне для водійського посвідчення, блокнот, червона папка з податковим звітом (т.1 а.п. 250-252);
- протоколом огляду зі схематичним - планом та фототаблицею автомобіля "Ніссан Алмера", р/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_16 , право керування яким надано ОСОБА_10 (т.2 а.п.112, 113) який вилучено до Синельніківського ВП (т.2 а.п.2-9), визнано та залучено до справи, як речовий доказ (т. 2 а.п. 123), передано на зберігання до камери речових доказів Синельниківського ВП (т. 2 а.п. 124);
- довідкою КЗ "Синельниківської ЦРЛ" ДОР від 22.04.2016 про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поміщений до даної лікарні з діагнозом "Вибухова травма. Численні осколкові поранення сідниць з пошкодженням параректальної клітковини, м`яких тканин промежини, гілки правої сідничної кістки. Численні сторонні тіла (металеві фрагменти, поролон, тканина). Уламкові поранення задніх поверхонь обох гомілок з пошкодженням ікроножних м`язів (т. 1 а.п. 248);
- висновком судово - медичної експертизи № 114 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.96), у кримінальному провадженні № 0000686, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлені тілесні ушкодження у вигляді численних, сліпих, непроникаючих у порожнину тазу уламкових поранень обох сідниць, численних, сліпих, уламкових поранень м`яких тканин задніх поверхонь обох гомілок в середніх та нижніх їх третинах. Згідно представленої медичної документації у ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: контузія головного мозку, вторинна після травматична невропатія правого очного нерву, численні уламкові рани обох сідниць з пошкодженням параректальної клітковини, м`яких тканин промежини, гілки правої сідничної кістки, численні уламкові поранення задніх поверхонь обох гомілок з пошкодженням ікроножних м`язів. Встановлені у ОСОБА_10 тілесні пошкодження у своїй сукупності відповідають категорії тілесних пошкоджень середньоїтяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) і заподіяні дією металевих уламків, які мали високу кінетичну енергію та велику пробивну здібність, і могли виникнути в момент вибуху вибухового пристрою у строк та при обставинах, вказаних у постанові, у представленій на судово-медичну експертизу медичній документації та самим потерпілим, тобто 21.04.2016 року. Враховуючи локалізацію та скупченість тілесних пошкоджень (в області сідниць і задніх поверхонь обох гомілок в середніх та нижніх їх третинах), ознаки опалення в області вище зазначених пошкоджень, а також наявність в деяких ранах сторонніх предметів у вигляді шматків поролону і тканини (частини сидіння автомобілю), можливо припустити, що вибуховий пристрій знаходився під сидінням автомобіля, а потерпілий в момент вибуху знаходився у положенні "сидячи" на сидінні автомобіля на відстані дії близьких факторів вибуху (полум`я) (т.2 а.п.97-100);
- протоколом огляду одягу ОСОБА_10 та фрагментів, які вилучені при операції в лікарні (т.1 а.п. 249), які визнано та залучено до справи, як речові докази (т. 2 а.п.123) та передані на зберігання до камери схову речових доказів (т. 2 а.п.124);
- висновком судово-медичної експертизи № 89, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т. 2 а.п.10), у кримінальному провадженні № 0000686, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ознак термічного опалення волосся лобної ділянки голови та обличчя; садна шкіри в тім`яній ділянці зліва та в міжбрівній ділянці посередині; рвана скальпована рана шкіри тильної поверхні ІІІ-го пальця правої кисті; синець та рвана рана шкіри передньої поверхні лівого стегна в верхній третині; дрібні рвані рани шкіри передньо-зовнішньої поверхні лівого стегна; синець на передній поверхні лівого стегна в нижній третині; глибока рвана рана шкіри внутрішньої поверхні правого стегна у середній третині; дрібні поверхневі рани шкіри передньої поверхні правого стегна в нижній третині та на передній поверхні правого колінного суглобу, які могли утворитися у строки, відображені у постанові про призначення експертизи та самим обстеженим, тобто 21.04.2016 року і можуть бути наслідками вибухової травми та утворитися від дії елементів, як вибухового пристрою, так і оточуючих його елементів.
Ушкодження у вигляді численних рваних ран шкіри ІІІ-го пальця правої кисті та обох нижніх кінцівок відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я, спричинені дрібними розпеченими вражаючими фрагментами, вірогідно самого вибухового пристрою, або оточуючих його елементів. Ушкодження у вигляді саден шкіри тім`яної і міжбрівної ділянок голови відносяться до категорії легких, спричинені при контакті з тупими твердими травмуючими предметами. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді термічного руйнування волосся голови та обличчя є ознаками термічного впливу високотемпературного фактору (полум`я). Виходячи з характеру і локалізації тілесних пошкоджень у ОСОБА_5 , в момент вибуху він був звернений передньою поверхнею тіла до епіцентру вибуху та вражаючих елементів, знаходився в межах вражаючої дії елементів вибуху, однак встановити відстань між ним та вибуховим пристроєм неможливо. (т.2 а.п. 11-13);
- протоколом огляду одягу, в якому ОСОБА_5 був 21.04.2016, проведеного в приміщенні службового кабінету № 214 СВ Синельниківського ВП, за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, 36, з письмового дозволу власника речей (т. 2, а.п. 20), під час якого на внутрішній стороні в нижній частині правого рукава светру чорного кольору з візерунком у вигляді двох паралельних смужок червоного кольору та шнурками з металевими наконечниками на вороті та написом "Vipstones" з внутрішньої сторони, на правому нижньому рукаві на відстані приблизно 10 см від кінця виявлено пошкодження тканини у вигляді дрібного отвору, на боках та звороті, на відстані від кишень до колін, штанів темно-синього кольору з обох сторін, з кишенями - пошкодження у вигляді дрібних отворів у кількості 7 шт., з правої сторони та 7 шт. з лівої сторони, на поверхні низів, зовні на поверхні в районі носкової частини чоловічих черевик, темного кольору з каблуком та сухим шаром бруду, - сліди засохлої речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Всі вказані об`єкти вилучені до Синельниківського ВП (т.2 а.п.18);
- протоколом отримання біологічних зразків у ОСОБА_5 від 22.04.2016, відібраних на підставі постанови прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_18 (т.2 а.п.22), згідно з яким ОСОБА_5 за допомогою канцелярських ножиців зрізав краї нігтьових пластин, які поміщено до окремих паперових пакетів та за допомогою марлевої серветки змоченої кип`яченою водою у ОСОБА_5 проведено змиви з долонь правої та лівої рук, які поміщені в два паперові конверти (т.2 а.п.23), визнані речовими доказами (т. 2, а.п. 123) та передані на зберігання до камери речових доказів Синельниківського ВП (т. 2 а.п. 124);
- висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/1153 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.101), згідно з яким в піднігтьовому вмісті зрізів країв нігтьових пластин та на змивах з рук, вилучених 22.04.2016 у ОСОБА_5 , слідів вибухової речовини або продуктів вибуху не виявлено. На змивах з рук ОСОБА_5 , виявлені сліди дифеніламіну, який може бути віднесений до продуктів пострілу (т.2 а.п.103-108);
- висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/979 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_19 (т.2 а.п.49), згідно з яким на двох частинах пошкодженого металевого каркасу водійського сидіння автомобілю "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_3 , вилучених 22.04.2016 під час огляду вказаного автомобілю, в межах чутливості застосованих методів дослідження вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено. На виробі, форми наближеної до прямокутної, з нашаруваннями речовин сірого та чорного кольорів виявлено сліди дифеніламіну, який може бути стабілізатором нітроцелюлозних порохів (т.2 а.п.53-58);
- висновком судово-вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-152 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.167), згідно з яким 21.04.2016, близько 18.00 годин, у с. Сад, Синельниківського району, в автомобілі "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_3 , стався вибух бескорпусного саморобного вибухового пристрою, фугасної дії, виконаний на основі: засобу ініціаціюваня; заряду вибухової речовини, однак що саме вибухнуло, встановити не можливо, у зв`язку з повним вигоранням автомобіля, та малою інформативністю зібраних та наданих на дослідження речових доказів з місця події (т.2 а.п.170-173);
- висновком судово-автотоварознавчої експертизи з фототаблицею № 4/12.2-370, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.114), згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження станом на момент проведення експертизи складає 149612,05 грн.(т.2 а.п.117-122);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , статиста ОСОБА_20 та судово-медичного експерта ОСОБА_21 від 30.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні відділення СМЕ м. Синельникове за допомогою автомобіля «Ніссан Альмера», добровільно наданого власником даного автомобіля ОСОБА_22 (т.2 а.п.125), розказав та показав, як 21.04.2016 він сів на місце водія за кермо автомобіля, та розташував статиста на задньому сидінні праворуч, пояснивши, що в такому порядку вони знаходилися в автомобілі з ОСОБА_5 . Він зробив телефонний дзвінок, після якого почув шурхіт в автомобілі позаду себе та клацання, після якого пасажир ОСОБА_5 почав просити відчинити двері, заявляючи що йому потрібно вийти в туалет. Він розблокував двері, які до цього моменту були заблоковані, та після цього пролунав вибух. Він сам відкрив водійську дверку, та вискочив з автомобілю, після чого став колінами на землю, та подивившись на автомобіль, побачив, що відірвало дно під сидінням водія. Потім він піднявся, відкрив задню ліву дверцята та схопив з заднього сидіння синій пакунок, який лежав на задньому сидінні ліворуч. Пакунок розірвався та з нього випав сік. Потім, він оббіг автомобіль ззаду, до задньої правої двері, намагаючись врятувати речі з автомобілю, та його ззаду схопив за тулуб ОСОБА_5 , який не пускав його до автомобіля, та він рухом рук відштовхнув ОСОБА_5 від себе, забрав з кишені ззаду спинки переднього пасажирського сидіння папку з документами. Також, він показав як ОСОБА_5 в м. Дніпропетровську залишив в його автомобілі пакунок, приніс пакунок, пояснивши, що в ньому знаходиться порожня коробка - муляж грошей, та ставши правим коліном за заднє сидіння, поклав пакунок на підлогу перед заднім сидінням зліва (т.2 а.п.126-127);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 135 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.146), згідно з яким механізм виникнення тілесних пошкоджень, зафіксований у протоколі слідчого експерименту від 30 травня 2016 року, показаний потерпілим ОСОБА_10 , не суперечить механізму виникнення тілесних ушкоджень, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи, тобто пошкодження могли виникнути від дії металевих уламків, які мали високу кінетичну енергію та велику пробивну здібність, і могли виникнути в момент вибуху вибухового пристрою (т.2 а.п.147-148);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОСОБА_23 , статиста ОСОБА_22 , понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 від 08.06.2016 року, в ході якого ОСОБА_5 , знаходячись на автодорозі Дніпропетровськ-Мелітополь біля повороту в с. Сад, Синельниківського району, розказав та показав на місці, як 21 квітня 2016 року стався вибух в автомобілі, в результаті якого він та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження. Спочатку ОСОБА_5 розташував автомобіль "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_4 по правому узбіччі дороги, на відстані близько 80 см від правого краю проїжджої частини до лівих коліс, пояснивши, що в такому положенні зупинився автомобіль ОСОБА_10 та він сів в автомобіль через задню ліву дверцята, оскільки праворуч знаходився кювет через який не було можливості сісти в автомобіль з права. Після чого, він з ОСОБА_10 проїхали через віадук та він розташував автомобіль "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_4 по лівому краю проїжджої частини ґрунтової дороги на відстані близько 1,5 м від зростаючої трави, передом до віадуку, пояснюючи, що в такому положенні автомобіль зупинився, коли вони з ОСОБА_10 проїхали через віадук. Потім він попросив ОСОБА_10 розблокувати двері, щоб вийти в туалет. І коли ОСОБА_10 розблокував двері, він відчинив ліву задню дверцята, виставив свою ліву ногу на ґрунт, а права його нога ще знаходилась в автомобілі, в цей час в автомобілі ОСОБА_10 стався вибух. Він вискочив з автомобілю, відчинив дверцята водія та схопивши водія за ліву руку, витяг його з автомобілю, після чого ОСОБА_10 впав колінами на ґрунт, біля місця водія. Далі, ОСОБА_5 розташував статиста обличчям до двері водія, пояснивши, що в такому положенні знаходився потерпілий ОСОБА_10 . Потім, ОСОБА_5 підняв водія та провів його вперед перед автомобілем, ОСОБА_10 залишався стояти на ногах, а він відкрив праву задню дверцята та побачив, що в автомобілі все палає. Він відвів ОСОБА_10 обличчям до віадуку на відстань близько 20 м від автомобіля, де ОСОБА_10 присів, а він побіг за своїм автомобілем. Потім ОСОБА_5 зайняв місце в автомобілі "Ніссан Альмера" та розташував свої ноги носками під сидіння водія, як він ставив свої ноги в автомобілі ОСОБА_10 . Далі він розмістив на спинці сидіння водія куртку, таким чином, що підголівник залишився вище куртки, пояснивши, що в автомобілі ОСОБА_10 в такому положенні висіла куртка низ якої майже діставав до підлоги. Пояснив, що коли він сидів в автомобілі "Ніссан", його ноги впиралися з переду в якийсь твердий предмет. Зазначив, що тілесні ушкодження у нього знаходилися на правому стегні на передньо-внутрішній поверхні та на лівому стегні на передньо-зовнішній поверхні (т.2 а.п. 149-151);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 171 (до висновку експерта № 89 від 22.04.2016 року), проведеної на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.152), згідно з яким в момент вибуху, ОСОБА_5 був звернений лівою передньо-боковою поверхнею тіла до епіцентру вибуху, виходячи з експертних даних щодо анатомічної локалізації тілесних пошкоджень нижніх кінцівок ОСОБА_5 , характеру найбільших шкіряних ран на внутрішній поверхні правого стегна та передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, де можливо простежити напрямок ранових каналів у товщі шкіри і підлеглих м`яких тканин (знизу догори та зліва направо), що в свою чергу може свідчити за напрямок розповсюдження (розльоту) дрібних травмуючих елементів вибуху від його епіцентру, а також відсутності будь-яких пошкоджень в ділянках гомілок та стоп ОСОБА_5 . І найбільш вірогідним механізмом з двох представлених дій, викладених потерпілим ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту від 30.05.2016 та механізму дій, викладених підозрюваним ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту від 08.06.2016, є той, що викладений у свідченнях потерпілого ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 (т.2 а.п. 153-156);
- постановою про визнання речовими доказами по даному кримінальному провадженню двох підштаників, джинсових штанів, футболки, светру та трусів потерпілого ОСОБА_10 , сторонніх предметів, вилучених медичними працівниками в ході хірургічної операції з потерпілого ОСОБА_10 , сидіння водія з автомобілю "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_3 та пожежне сміття з його підлоги (т. 2 а.п. 123), які передані на зберігання до камери речових доказів Синельниківського ВП (т. 2 а.п. 124);
- копіями розписок, написаних в період з 25.12.2014 року по 25.03.2015 року від імені ОСОБА_5 про те, що він взяв в борг у ОСОБА_10 грошові кошти (т. 3, а.п. 45,46,47);
- протоколом огляду жилої квартири АДРЕСА_3 , проведеного на підставі письмового дозволу ОСОБА_5 (т.2 а.п.21), під час якого квартири вибухових пристроїв, боєприпасів, великих сум грошей, бухгалтерських документів не виявлено (т.2 а.п.24);
- протоколом огляду фрагментів марлевої пов`язки (бинт), яка знаходиться на середньому пальці правої руки ОСОБА_5 , який проводився в приміщенні службового кабінету № 214 СВ Синельниківського ВП, за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, 36, в ході якого на поверхні даної марлевої пов`язки світлого кольору виявлені сліди бурого кольору зовні схожі на кров. Вказана пов`язка, поміщена в прозорий поліетиленовий пакет, опечатана биркою з підписами понятих та вилучена до Синельниківського ВП (т.2 а.п.16), визнана та залучена до справи, як речовий доказ (т. 2 а.п.123) та передана на зберігання до камери схову речових доказів (т. 2 а.п.124);
- висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/980 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_19 (т.2 а.п.26), згідно з яким на речах потерпілого ОСОБА_10 , які він видав для проведення дослідження (т.2 а.п.25), фрагментах поролону та металевих частинах, вилучених з м`яких тканин сідниць та голені у потерпілого 22 квітня 2016 року в приміщенні Синельниківської ЦРЛ, а також взутті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і фрагменті марлевої пов`язки (наведено в редакції слідчого), в межах чутливості застосованих методів дослідження, вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено (т.2 а.п.30-38);
- висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/981 з ілюстрованою таблицею, проведеної на підставі постанови т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_19 (т.2 а.п.39), згідно з яким на фрагментах і уламках комплектуючих автомобілю та попелі, які залишилися після вигорання автомобілю "Ніссан Альмера", р/н НОМЕР_3 , вилучених 22.04.2016 року під час огляду вказаного автомобілю, в межах чутливості застосованих методів дослідження вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено (т.2 а.п.43-48);
- протоколом обшуку жилого будинку, господарчих споруд та подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_15 (т.2 а.п.89), проведеного на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року (т.2 а.п.92-93), винесеної за результатами розгляду відповідного клопотання заступника начальника СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_17 (т.2 а.п.90-91), в присутності ОСОБА_26 , під час проведення якого вибухових речовин не виявлено. При перегляді історії відвідування мережі Інтернет на комп`ютері в залі будинку (провайдер "Ніка-net") історії раніше переглянутих документів, інформацій про вибухові речовини не знайдено і в ході обшуку нічого не вилучено (т.2 а.п.94-95);
- протоколом огляду автомобіля "Hundai Tucson", р/н НОМЕР_5 , темно - сірого кольору, проведеного на підставі письмового дозволу, наданого власником даного автомобіля ОСОБА_5 (т.2 а.п.14), який знаходиться на території подвір`я Синельниківського ВП за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, 36, і в ході його огляду встановлено, що автомобіль знаходиться в укомплектованому стані, явних пошкоджень не виявлено. В салоні автомобіля сторонніх або заборонених предметів та речовин не виявлено. В ході огляду було вилучено 4 гумові килимця з - під сидінь. Дані килимці чорного кольору оглянуто та поміщено до поліетиленового пакету білого кольору з надписом "Експертна служба" та закріплено підписами понятих (т.2 а.п.15);
- заявою ОСОБА_5 про надання особистих речей для проведення досліджень, а саме: двох пар кросівок, спортивних штанів чорного кольору, спортивну куртку синього кольору, комп`ютерний системний блок, пакунок з побутовою хімією (пральний порошок, миючий засіб "Фейрі", коробок пластиковий з-під порошку та інші миючі засоби) (т.2 а.п.17), що передані на зберігання ОСОБА_27 (т.2 а.п.184);
- протоколом огляду мобільного телефону "Lenovo 6010", який проводився в приміщенні службового кабінету № 214 СВ Синельниківського ВП, за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, 36, на підставі письмового дозволу його власника ОСОБА_5 (т.2 а.п.17), в ході якого встановлено операційну систему версії "Android 5.0.2", ІМЕІ: "Life": НОМЕР_6 , та "Kyivstar": НОМЕР_7 , ІР- адресу: НОМЕР_8 , та за допомогою функції "Скриншот", зафіксовано перелік всіх викликів на даному мобільному телефоні в період з 19.04.2016 року по 22.04.2016 (т.2 а.п.19).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Щодо доводів захисника про те, що судом не було спростовано версію обвинуваченого щодо причетності до вчиненого злочину третіх осіб, колегія суддів зазначає таке.
Так, обґрунтовуючи свою позицію стосовно невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не посилаючись при цьому на недопустимість доказів, що містяться у матеріалах провадження, захисник, зокрема, вказує на те, що поза увагою суду залишились ті обставини, що ОСОБА_5 передав потерпілому грошові кошти, які отримав від іншої особи ОСОБА_28 .
Між тим, матеріалами провадження встановлено, що жодних доказів на підтвердження наведених обставин стороною захисту не надано.
Як зазначив сам ОСОБА_5 під час судового розгляду, він зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_29 та отримав у нього, не перераховуючи, гроші в сумі 250000 грн., які були запаковані в пачки, перетягнуті гумкою, купюрами по 500 гривень і знаходились в коробці з-під взуття, яка лежала в пакеті. Поряд із цим, обвинувачений вказав, що поклав цей пакунок на заднє сидіння автомобіля ОСОБА_10 , запропонувавши останньому поїхати до віадука та перерахувати кошти.
Однак, наведені свідчення не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_10 , який зауважив, що ОСОБА_5 вказав, що поклав на заднє сидіння саме муляж коробки, пояснивши це тим, що за ним могли спостерігати, залишивши таким чином гроші при собі. При цьому, ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_5 підійшов до нього з пакетом вже поруч з віадуком.
Суперечливими та такими, що викликають сумнів є також й пояснення ОСОБА_5 стосовно відсутності можливості сісти на переднє пасажирське сидіння.
Як видно з пояснень ОСОБА_5 , він сів на заднє сидіння, оскільки не мав змоги сісти поруч з ним. Разом із цим, обвинувачений вказує, що після телефонної розмови ОСОБА_10 з ОСОБА_15 , він попросив розблокувати двері саме маючи намір пересісти на переднє сидіння.
Наведені обставини ставлять під сумнів достовірність наданих ОСОБА_5 показань та вказують на те, що він дійсно мав намір активувати механізм вибухового пристрою, враховуючи також й те, що протоколом огляду жодних особливостей місцевості, де перебував автомобіль та відбувся вибух, які перешкодили б ОСОБА_5 сісти одразу поруч з водієм для перерахування грошових коштів, встановлені не були.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу й на місце вчинення злочину.
Виходячи з пояснень потерпілого та самого обвинуваченого, вони попрямували до віадуку саме за вказівкою ОСОБА_5 .
На переконання колегії суддів, ці дії обвинуваченого вказують на переслідування мети уникнути свідків події злочину.
При цьому, суд звертає увагу на те, що версія сторони захисту стосовно попередження обом кредиторам за вказаних обставин є суперечливою, адже в такому разі, за умови приведення у дію вибухового механізму дистанційно, потреба у виїзді до відлюдного місця не була б зумовлена необхідністю.
Посилання захисника, як на підставу для виправдання, на надання ОСОБА_5 допомоги ОСОБА_10 , колегія суддів також розцінює як безпідставні.
Апеляційний суд вважає, що саме такі дії ОСОБА_5 були викликані раптовістю, враховуючи, що він мав намір вчинити вбивство, обравши як засіб вчинення злочину саме вибуховий механізм, не використовуючи власні зусилля, та, не виключено, з метою відведення можливої підозри.
Що стосується тверджень захисника про відсутність доказів на підтвердження існування реальної загрози для життя потерпілого, то вони не заслуговують на увагу.
Суд зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 114, виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у скупності відповідають категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання вибухового пристрою спричинило загоряння транспортного засобу, що саме по собі вказує на виникнення небезпеки для водія, незалежно від тяжкості отриманих ним ушкоджень в момент вибуху. При цьому, передбачити які саме наслідки для потерпілого спровокує вибух саморобного пристрою завчасно неможливо, тому вони мають оцінюватись у сукупності з всіма обставинам провадження.
Отже, надавши правову оцінку доводам захисника та спростувавши їх, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги та вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю доведеною. При вирішенні питань обґрунтованості доводів скарги, колегія суддів виходить також із того, що захисником заявлені вимоги про ухвалення судом апеляційної інстанції виправдувального вироку, які кримінальним процесуальних законом взагалі не передбачені. Тому, керуючись принципом законності, визначеним ст. 7 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги й за цих обставин.
Доводи обвинуваченого та захисника щодо порушення права обвинуваченого на захист через нероз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України, також не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами провадження підтверджується, що судом першої інстанції належним чином було роз`яснено обвинуваченому його права та обов`язки, які передбачені як кримінальним процесуальним законом, так і Конституцією України.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить з того, що згідно з ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
З огляду на вказані вимоги закону України про кримінальну відповідальність, підстави вважати необґрунтованим вирок суду в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання не визначив тип кримінально-виконавчої установи, залишивши таким чином вирішення цього питання на розсуд уповноваженого органу у відповідності з вимогами ст. 86 КВК України.
За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи прокурора та погодитись з ними колегія суддів не може.
Окрім того, переглядаючи судове рішення на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів приходить до висновку, що вказані прокурором обставини, з огляду на положення ст.ст. 409, 412 КПК України, взагалі не є підставою для зміни вироку.
Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яким згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Між тим, колегією суддів встановлено, що в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в скарзі не наведено, в той час як покарання у вигляді позбавлення волі призначено обвинуваченому у відповідності до положень закону України про кримінальну відповідальність.
Підстав для зміни або скасування вироку через істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, як за доводами сторони обвинувачення, так і за доводами сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість, належну вмотивованість і справедливість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 до покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі за період з 30 квітня 2016 року по 11 березня 2019 року включно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4