Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/421/18
Провадження № 1-кп/499/93/18
У Х В А Л А

Іменем України

"04" грудня 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР від 18.01.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоноармійське Котовського району Молдова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого;
- у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Березівка Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого;
- у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурором було надано клопотання про обрання обвинуваченим міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк тримання їх під вартою спливає 31.12.2018 року, та в подальшому сторони не будуть мати можливості раніше з`явитися до суду.
Також судом було поставлене питання про можливість призначення справи до судового розгляду.
Потерпіла та її представник у судовому засіданні просили прийняти наявний в матеріалах справи цивільний позов (уточнений) та визнати потерпілу цивільним позивачем, а обвинувачених цивільними відповідачами.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання щодо обрання міри запобіжного заходу не заперечував, також не заперечував проти призначення справи до судового розгляду та визнання його цивільним відповідачем. Його захисник у судовому засіданні у вирішенні даних питань покладався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання щодо обрання міри запобіжного заходу не заперечував, також не заперечував проти призначення справи до судового розгляду та визнання його цивільним відповідачем. Його захисник у судовому засіданні у вирішенні даних питань покладався на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважала за можливе призначити справу до судового розгляду, не заперечувала проти прийняття цивільного позову.
Потерпіла та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, вважали за можливе призначити справу до судового розгляду, просили прийняти їх цивільний позов та визнати потерпілу цивільним позивачем, а обвинувачених цивільними відповідачами.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, знайшов підстави для часткового задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченим міри запобіжного заходу, посилаючись на наступне.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України", судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Зважаючи, що матеріалами справи підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, а саме на строк від 7 до 10 років, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжувати свою злочинну діяльність, спотворити речові докази, не мають постійного джерела прибутку, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оскільки ухвалою суду від 06.09.2018 року обвинуваченим був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, ухвалою від 02.11.2018 року було продовжено дію запобіжного заходу, тому виходячи з положень ст.7, 9 КПК України та враховуючи положення ст.199, 315 КПК України не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу, а приходить до висновку про необхідність продовження його дії.
При вирішенні питання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими, їх вік та соціальне положення та те, що вони офіційно не працевлаштовані, а отже не мають законних засобів для існування.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати обвинувачених від переховування від суду та/або вчинення інших кримінальних правопорушень.
Що стосується питання про можливість призначення справи до судового розгляду, враховуючи позиції сторін, а також ті обставини, що угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Іванівському районному суду Одеської області, тому дану справу необхідно призначити до судового розгляду.

Також, до в матеріалах справи наявний цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та уточнений позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та у судовому засіданні від потерпілої надійшлоклопотання про визнання її цивільним позивачем в даній справі.

Форма і зміст позовної заяви відповідають вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.(ст.ст.175-177 ЦПК України)

Відповідно до п. 10 ст. 56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди та, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Так, враховуючи вищенаведене у суду є усі підстави для прийняття цивільного позову до кримінального провадження, визнання цивільного позивача та цивільних відповідачів, разом з тим суд не визначає цивільним відповідачам строк для подання відзиву, оскільки уточнений позов був поданий ще в квітні 2018 року, та обвинувачені отримали його копію.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176, 177, 178, 199, 314, 315, 369-372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ОУВП №21 в Одеській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, починаючи з 04.12.2018 року по 02 лютого 2018 року включно.
Прийняти цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 18.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Визнати цивільним позивачем ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000022.
Визнати цивільним відповідачем ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000022.
Визнати цивільним відповідачем ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000022.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР від 18.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іванівського районного суду Одеської області на 15 січня 2019 року о 11 годині 30 хвилин, викликати учасників кримінального провадження, забезпечити доставку обвинувачених.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали в частині продовження обвинуваченим дії запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 06.12.2018 року о 16 годині 00 хвилин.

СуддяОСОБА_1