КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1821/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: штани джинсові темно-синього кольору з плямами бурого кольору та двома отворами на лівій колоші; футболку чорного кольору з написом «PRIMEVODKA» з плямами речовини бурого кольору та трьома отворами, труси синього кольору з плямами речовини бурого кольору з отвором ззаду, куртку чорного кольору кожаної основи; штани темно-синього кольору, туфлі чорного кольору, предмет, схожий на ніж, чорного кольору у вигляді квадратної карти.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2019 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001111 на вилучене майно.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що для унеможливлення здійснення дії, пов`язані із переховуванням, пошкодженням, псуванням, зникненням, втратою, знищенням, використанням, перетворенням, пересуванням, передачею, відчуженням вилученого майна іншим способом, а також з метою прийняття законних процесуальний рішень, проведення необхідних експертиз, притягнення винних осіб до відповідальності необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вилучене майно.
Прокурор також зазначає, що з метою забезпечення встановлення істини, а також збереження вказаних речових доказів необхідно накласти арешт, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на нього може бути накладено арешт.
В судове засідання представник не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність, про що не заперечував і прокурор.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, пояснення прокурора, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Деснянським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001111 від 16.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, під час якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.02.2019 року приблизно о 10.45 год., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 12, із застосуванням предмета, схожого на ніж, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши останньому фізичного болю (ЄО 10432).

16.02.2019 року слідчим Деснянського УП ГУ НП в м. Києві проведено огляд приміщення гардеробу КМКЛШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3 під час якого було виявлено та вилучено: штани джинсові темно-синього кольору з плямами бурого кольору та двома отворами на лівій колоші; футболку чорного кольору з написом «PRIME VODKA» з плямами речовини бурого кольору та трьома отворами; труси синього кольору з плямами речовини бурого кольору з отвором ззаду.

16.02.2019 року слідчим Деснянського УП ГУ НП в м. Києві затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було вилучено: куртку чорного кольору кожаної основи; штани темно-синього кольору; туфлі чорного кольору; предмет, схожий на ніж, чорного кольору у вигляді квадратної карти.

18.02.2019 року слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: штани джинсові темно-синього кольору з плямами бурого кольору та двома отворами на лівій колоші; футболку чорного кольору з написом «PRIME VODKA» з плямами речовини бурого кольору та трьома отворами, труси синього кольору з плямами речовини бурого кольору з отвором ззаду, куртку чорного кольору кожаної основи; штани темно-синього кольору, туфлі чорного кольору, предмет, схожий на ніж, чорного кольору у вигляді квадратної карти.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2019 року в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, слідчий суддя виходив з того, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на майно, а також не зазначено, які існують ризики його знищення, збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні слідчим забезпечене шляхом прийняття рішення про передачу їх на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП в місті Києві, у зв`язку з чим правові підстави для накладення арешту на майно відсутні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя безпідставно відмовив у накладенні арешту на майно, з тих підстав, що у клопотанні слідчого не доведено необхідність накладення арешту та не надано жодних об`єктивних даних, які дають підстави для його накладення.

З матеріалів провадження вбачається, що у клопотанні зазначено мету накладення арешту збереження речових доказів та слідчим надано до клопотання докази,які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України та має ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, тобто вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, слідчий, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову від 16.02.2019 року, згідно якої майно, на яке він просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001111, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його знищення, перетворення, псування.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про задоволення клопотання слідчого.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищенаведеного майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: штани джинсові темно-синього кольору з плямами бурого кольору та двома отворами на лівій колоші; футболку чорного кольору з написом «PRIMEVODKA» з плямами речовини бурого кольору та трьома отворами, труси синього кольору з плямами речовини бурого кольору з отвором ззаду, куртку чорного кольору кожаної основи; штани темно-синього кольору, туфлі чорного кольору, предмет, схожий на ніж, чорного кольору у вигляді квадратної карти, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучене:
штани джинсові темно-синього кольору з плямами бурого кольору та двома отворами на лівій колоші; футболку чорного кольору з написом «PRIMEVODKA» з плямами речовини бурого кольору та трьома отворами, труси синього кольору з плямами речовини бурого кольору з отвором ззаду, куртку чорного кольору кожаної основи; штани темно-синього кольору, туфлі чорного кольору, предмет, схожий на ніж, чорного кольору у вигляді квадратної карти.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4