Справа № 196/1836/18
№ провадження 1-кс/196/504/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року смт. Царичанка

Слідчий суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000601,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 вніс до суду погоджене з начальником Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №0000601, в якому просить:

- Накласти арешт на речі, належні ОСОБА_5 , а саме на: джинси сірого кольору, куртку, кросівки та шапку, які було вилучено під час проведення огляду та які знаходяться в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

- Накласти арешт на речі, належні ОСОБА_6 , а саме на: шкарпетки та мобільний телефон марки «Номі» білого кольору, які було вилучено під час проведення огляду та які знаходяться в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

- Вищезазначене тимчасово вилучене майно залишити на зберігання в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП.

Слідчий клопотання обґрунтовує наступними обставинами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2018р. близько 12:30 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 прибули до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_7 , де перебуваючи в приміщенні житлового будинку з метою помсти останньому почали наносити удари предметом колото-ріжучої дії та металевою палицею по різним частинам тіла, в результаті чого ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, різаної рани живота, перелому лівої руки, на спині, на грудній клітці по задній поверхні зліва дві різані рани, на рівні попереку в відділі хребта садно, від яких останній помер на місці.

За даним фактом 08.12.2018 р. було розпочато кримінальне провадження №0000601 за ознаками злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України.

08.12.2018р. ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України, в ході чого останній добровільно видав особисті речі, а саме: джинси сірого кольору, куртку, кросівки та шапку, які слідчим СВ Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було оглянуто та вилучено до Царичанського ВП.

08.12.2018р. ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України, в ході чого останній добровільно видав особисті речі, а саме: шкарпетки та мобільний телефон марки «Номі» білого кольору, які слідчим СВ Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було оглянуто та вилучено до Царичанського ВП.

Встановлено, що вищевказані речі мають ознаки речових доказів, про що винесено відповідну постанову від 09.12.2018 року та в них зафіксовані відомості, які мають значення для встановлення важливих обставин вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також те, що в момент вчинення злочину ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 були одягнені у вищезазначений одяг, на якому маються сліди речовини бурого кольору, на них необхідно накласти арешт.

Посилається на те, що на даний час є необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Крім того, накладення арешту на вищезазначене майно зумовлено запобіганням можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Також, наявні достатні підстави вважати, що вищевказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки відноситься до матеріальних об`єктів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надіслали суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують повністю та просять його задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.172 ч.1 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ст.171 ч.2 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання слідчого, 08.12.2018 року були внесені відомості в ЄРДР за №0000601 з правовою кваліфікацією за ст.115 ч.2 п.12 КК України, з фабулою про те, що 08.12.2018р. близько 11.15 год. до ЧЧ Царичанського ВП надійшло повідомлення про те, що 08.12.2018 року о 11.24 год. в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тілесними ушкодження у вигляді перелому кісток носа, різаної рани живота, перелому лівої руки, на спині, на грудній клітці по задній поверхні зліва дві різані рани, на рівні попереку в відділі хребта садно.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.12.2018 року вищевказане майно було виявлено, оглянуто та тимчасово вилучено до камери зберігання речових доказів Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Слідчий клопотання про арешт майна подав до суду 10 грудня 2018 року, тобто не пізніше наступного робочого дня після вилучення вказаного майна.

Частиною 7 статі 237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно зі ст.171 ч.5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Отже, відповідно до вимог ч.7 ст.237 КПК України вищевказане майно вважається тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим слідчий звернувся із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна без порушення строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об"єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 ч.2 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурорне доведе, зокрема, що потреби досудового розслідуваннявиправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

09 грудня 2018 року постановою слідчого ОСОБА_3 вищевказане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню за №0000601.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, є речовими доказами по кримінальному провадженню №0000601 та зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, а також з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в ході досудового розслідування кримінального провадження, проведення необхідних експертиз, і виникла необхідність арешту вищевказаного майна, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі виконання вищевказаних слідчих дій, чи перешкоджатиме встановленню істини по кримінальному провадженню внаслідок того, що вилучене майно може бути приховано, відчужене чи пошкоджене.

Таким чином, згідно п.2 ч.3 ст.132 КПК України, слідчим в клопотанні доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, необхідне з потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання.

Вирішуючи клопотання про арешт майна, слідчим суддею враховуються правові підстави для арешту майна, достатність доказів, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб, у володінні яких знаходяться дані речі, розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

Отже, в даному випадку підставою застосування арешту майна, відповідно до ч.2 ст.170, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, зберігання на них слідів кримінального правопорушення, а тому клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000601 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_5 , а саме на: джинси сірого кольору, куртку, кросівки та шапку, які було вилучено під час проведення огляду та які знаходяться в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_6 , а саме на: шкарпетки та мобільний телефон марки «Номі» білого кольору, які було вилучено під час проведення огляду та які знаходяться в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Виконання ухвали покласти на слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Вищезазначене тимчасово вилучене майно залишити на зберіганні в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Копію ухвали направити Царичанському ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для організації її виконання.

Ухвала виконується негайно.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, а також надіслати третій особі, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9