Справа № 462/3947/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/542/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 18 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, востаннє 04.07.2013 Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі та звільненого від відбуття покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, терміном на 3 роки , 27.01.2014 вирок змінено з врахуванням ч.2 ст.78 КК України та п.8 ч.1 ст.537 КПК України до реальної міри покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено покарання у виді 1(одного) місяця 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що останній, щодо якого 05.04.2018 року Шевченківським районним судом м. Львова на підставі ст.3 п. «Г», 5, 6,10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд терміном на два роки, у день звільнення з Личаківської ВК № 30, будучи письмово повідомлений та ознайомлений із відповідною ухвалою суду від 05 квітня 2018 у справі № 466/2124/18 про встановлення йому адміністративного нагляду з обмеженнями у вигляді заборони виходу з будинку (квартири) з 22:00 години до 06:00 год., з`являтись в органи внутрішніх справ за місцем свого проживання для реєстрації, також будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення ним правил адміністративного нагляду, прибувши за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєструвавшись в Залізничному ВП ГУНП у Львівській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин і повідомлення працівників поліції, що здійснюють нагляд, з початку травня 2018 року, самовільно залишив місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому на реєстрацію в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області не з`являвся, чим умисно порушив систему тимчасових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами поліції.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та привильності кваліфікації його дій, вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , порушив вимоги ст. 73 КК України, оскільки згідно закону покарання у виді арешту може бути призначено особі лише у місяцях, а ніяк у днях.

Просить даний вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність обвинуваченого ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі (порушення правил адміністративного нагляду).

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, допустився помилки.

Так, як вбачається із вироку суду судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено йому покарання у виді одного місяця п`ятнадцять днів арешту.

Однак, відповідно до положень ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Тобто, за загальним правилом, обчислення строків покарання проводиться в роках та місяцях. Винятком із цього правила є громадські роботи, строк яких обчислюється у годинах. Обчислення строків покарання у днях допускається у разі: а) заміни (статті 74, 82, 83, 85, 86, 90 КК України) або складання (статті 70-72 КК України) покарань; б) зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення (ч. 5 ст. 72 КК України); в) зарахування у строк покарання часу, протягом якого до особи застосовувалися примусові заходи медичного характеру (частини 1, 4 ст. 84 КК України).

Таким чином, призначаючи покарання, суд першої інстанції не дотримався загальних засад призначення покарання, визначених ч. 1 ст. 65 КК України, зокрема, суд повинен був призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту в місяцях.

А, отже, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відніс до обставин, що пом`якшують покарання. Обставин, що що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний вирок суду в частині призначення покарання слід змінити, призначивши обвинуваченому покарання у виді 1-го місяця арешту, частково задоволивши апеляційну скаргу прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення останньому покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 395 КК України до 1 (одного) місяця арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді