Справа № 569/388/19

УХВАЛА

29 січня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОФРУТ» про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000011 від 31.01.2018, -

в с т а н о в и в:

Представник ТзОВ «БІОФРУТ» звернулась до Рівненського міського суду із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000011 від 31.01.2018.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначив, що у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000011 від 31.01.2018 було проведено ряд обшуків, зокрема:

05.03.2018 за адресою м. Луцьк, вул.. Єршова, 11 каб. 412 в ході якого було вилучено документи, що на праві приватної власності або володіння ТОВ «Біофрут», перелік яких зазначено у протоколі обшуку від 05.03.2018;

05.03.2018 за адресою Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, вул.. Набережна, 13 в ході якого було вилучено ряд предметів, перелік яких зазначено у протоколі обшуку від 05.03.2018;

Крім того, 22.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова про надання тимчасового доступу до оригіналів документів шляхом їх вилучення у ТзОВ «Біофрут» було вилучено ряд оригіналів фінансово-господарських документів товариства по співпраці з різними об`єктами господарювання, перелік яких зазначено в описі речей і документів.

Як стало відомо ТОВ «Біофрут» 11.10.2018 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак при його закриття доля речових доказів та тимчасово вилученого майна слідчим не вирішено. В зв`язку з чим виникла необхідність у звернення з даним клопотанням.

Представник скаржника в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд клопотання у її відсутності, та задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Рівненській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000011 від 31.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

05.03.2018 за адресами: АДРЕСА_1 в ході проведення обшуків було вилучено ряд документи та предметів перелік яких зазначено у протоколах обшуків від 05.03.2018.

22.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова про надання тимчасового доступу до оригіналів документів шляхом їх вилучення у ТзОВ «Біофрут» було вилучено ряд оригіналів фінансово-господарських документів товариства по співпраці з різними об`єктами господарювання, перелік яких зазначено в описі речей і документів.

11.10.2018 кримінальне провадження за №0000011 від 31.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України , закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Питання щодо речових доказів та тимчасово вилученого майна, при закритті кримінального провадження вирішено не було.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Статтею 321 ЦПК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно п.1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 160-166 КПК України, до яких відсилає ст.100 КПК України, врегульовано питання надання тимчасового доступу до речей і документів з можливістю їх вилучення, а статті 170-174 КПК України регулюють процесуальний порядок арешту майна в ході досудового слідства.

Відповідно до ч.3 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч.5 ст. 171, ч. ст.173 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.

Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, кримінальне провадження №0000011 від 31.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, закрито, тому в подальшому утриманні тимчасово вилученого майна немає потреби, слідчий суддя приходить до висновку щодо задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 100, 160-166, 169, 171-173, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Зобо`язати старшого слідчого з ОВС 1-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_3 повернути власнику, ТзОВ «Біофрук» (код за , адреса реєстрації: 33024, м. Рівне, вул.. Соборна, 444 А) все майно та документи, вилучені 05.03.2018 під час обшуків за адресою: АДРЕСА_2 та Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, вул.. Набережна, 13, а також всі оригінали документів, вилучені 22.03.2018 в межах кримінального повадження №0000011 від 31.01.2018.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1