КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1911/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.08.2016 року задоволено клопотання слідчого Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 із забороною використовувати та розпоряджатись вищевказаним майном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги,адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не враховано тієї обставини, що на майно, на яке накладено арешт, ОСОБА_6 та його колишня дружина ОСОБА_11 мають рівні частки майна, по кожен і зазначені частки не є виділеними в натурі, а житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання ОСОБА_6 .

Представник власника майна також просить звернути увагу, що працівниками Києво-Святошинського районного відділу управління поліції незаконно та безпідставно обмежено доступ власника майна до будинку, незважаючи на наявність у останнього усіх належних документів, що підтверджують право власності.

Також, ОСОБА_6 на момент подання апеляційної скарги не було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0002343 від 23.06.2016 року, а отже накладення арешту на його майно є безпідставним.

Крім того, на думку представника власника майна, слідчим суддею не досліджено в повній мірі доводи органу досудового розслідування щодо наявності підстав такого обмеження права власності.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуте слідчим суддею без повідомлення власника майна або представника, а копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 05.02.2019 року та вважає апеляційну скаргу такою, що була подана в строк.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна та його представника. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, він дізнався лише 05.02.2019 року, а апеляційну скаргу відправив засобами поштового зв`язку 08.02.2019 року, тобто в межах визначених законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому він поновленню не підлягає.
З матеріалів судового провадження вбачається, що Києво-Святошинським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002343 від 23.06.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Органом досудового розслідування зазначено, що 22.06.2016 року до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 , будучи за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволодів її майном.
23.06.2016 року відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002343, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Так, в ході проведення слідчих оперативно-розшукових заходів зазначено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел направлений на придбання права на майно шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, заволодів правом на майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перебуває у володінні ОСОБА_6 .
20.07.1996 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі ними спільно була придбана земельна ділянка за кадастровим №:06:002:0007 площею 0,1450га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, під час перебування у шлюбі, у 2009 році спільними зусиллями та за спільні кошти ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було збудовано житловий будинок на зазначеній земельній ділянці. В житловий будинок було підведено водопостачання, електрику, повністю завершені зовнішні і внутрішні оздоблювальні роботи, тобто будинок може експлуатуватися за призначенням.
16.07.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було розірвано.
25.08.2016 року слідчий Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 .
29.08.2016 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 із забороною використовувати та розпоряджатись вищевказаним майном.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 , слідчий повинен був зазначити, яке відношення останній має до вчинення кримінального правопорушення.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що належне ОСОБА_6 майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Слідчим, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу зазначеного вище майна.

Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження, які мають відношення до ОСОБА_6 з посиланням на відповідні докази і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Крім того, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;
2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Згідно відомостей, що містяться в матеріалах провадження та наданої представником власника майна Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка за кадастровим №:06:002:0007 площею 0,1450га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 була спільно придбана подружжям під час перебування у шлюбі, у 2009 році спільними зусиллями та за спільні кошти було збудовано житловий будинок на зазначеній земельній ділянці, а після розлучення ОСОБА_6 та його колишня дружина ОСОБА_11 мають рівні частки майна, по кожен.
Також, колегієї суддів взято до уваги, що ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002343 від 23.06.2016 року.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання майна, що було арештовано. Слідчий та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 та заборонено використовувати та розпоряджатись вищевказаним майном, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_10 та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво (відсоток готовності 93%), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4