Справа № 592/856/19
Провадження № 1-кс/592/522/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 000129, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2019 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

16.01.2019 до Ковпаківського районного суду м. Суми поштою надійшло клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000129 від 13.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України про арешт майна, яке мотивується тим, що в провадженні СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області знаходиться дане кримінальне провадження. Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2019 близько 20 год. 00 хв. лейтенант поліції ОСОБА_6 спільно з інспектором взводу № 1 роти ТОР УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 заступив на службу в складі екіпажу «Т-06» на службовому автомобілі з бортовим номером 111, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час несення служби близько 23 год. 00 хв. на службовий планшет надійшло завдання про те, що біля нічного закладу Крокодил», який розташований за адресою: м. Суми, вул. Гагаріна, 16 відбувається масова бійка. Співробітники поліції прибули за вищевказаною адресою, де виявили лежачого на землі ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння. У подальшому, керуючись ст. 31 - 33 Закону України «Про Національну поліцію», згідно яких поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів та опитування особи, та подальшого складання постанови про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, ОСОБА_4 запропонували проїхати до медичного закладу Сумського обласного наркологічного диспансеру, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Білопільський Шлях, 24, після чого останньому запропоновано присісти до службового автомобіля, на що ОСОБА_4 добровільно погодився та сів на заднє сидіння службового автомобіля Тойота Пріус та в подальшому працівники поліції та ОСОБА_4 розпочали рух до вищевказаного медичного закладу.

В подальшому близько 23 год. 10 хв. 12.01.2019 під час перебування в службовому автомобілі по вул. Білопільський Шлях, 24 в м. Суми біля закладу Сумського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, повернувся до ОСОБА_6 , який перебував у форменному одязі на задньому сидінні службового автомобіля Тойота Пріус та супроводжував ОСОБА_4 . В подальшому останній лівою рукою схопив за ремінь автоматичної зброї та кулаком своєї правої руки наніс ОСОБА_6 три удари в ділянку щелепи зліва. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: «Гематоми верхньої та нижньої губи, множинні садна обличчя», відповідно до висновку хірурга-стоматолога КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» від 12.01.2019.

13.01.2019 за вказаним фактом ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

13.01.2019 потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст.ст. 128, 129 КПК України) в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

13.01.2019 в ході огляду було вилучено автомобіль марки Land Rover, чорного кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Необхідність застосування арешту автомобіля марки Land Rover, чорного кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 полягає у позбавленні ОСОБА_4 можливості сховати, знищити чи іншим чином розпорядитися ними з метою уникнути відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) потерпілому ОСОБА_6 .

Арешт вилученого майна не призведе до наслідків, які суттєво позначиться на інтересах ОСОБА_4 . Враховуючи викладене, та те що вилучений автомобіль марки Land Rover, чорного кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 має суттєве значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) потерпілому ОСОБА_6 , виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову потерпілого підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, вважаючи його безпідставним.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

13.01.2019 в ході огляду слідчим було вилучено автомобіль марки Land Rover, чорного кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 (а.с.

Підстави, зазначені слідчим у клопотанні, для тимчасового вилучення майна автомобіля, належного ОСОБА_4 у органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні були відсутні.

За вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 4 ст. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

13.01.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

13.01.2019 потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину в розмірі 300 000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Статтею 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиної 1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) де Суд зазначив наступне:

п.166. Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Слідчим не додано достатніх і обґрунтованих доказів на підтвердження того, що у діях обвинуваченого є ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, яке йому належить.

Крім того, слідчим не доведено співрозмірності вартості належного ОСОБА_4 майна та розміру вимог цивільного позову, як не доведено обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні (відшкодування матеріальної шкоди), відсутні докази розміру цієї шкоди.

Таким чином, на підставі викладеного вважаю, що клопотання є необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , а саме автомобіля марки Land Rover н.з. НОМЕР_2 - відмовити за необґрунтованістю.

Дана ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Сумського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1