Справа № 308/1314/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород кримінальне провадження № 308/1314/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004118 від 26.12.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2018 року, близько 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в рейсовому автобусі «Ужгород-Берегово», д/н НОМЕР_1 , який знаходився на платформі автовокзалу в м. Ужгороді, по вул. Станційній,2, умисно, таємно, з панелі автобуса, викрав папку чорного кольору, що належала водію автобуса ОСОБА_5 , всередині якої знаходилися грошові кошти в розмірі 3239 грн., паспорт громадянина України та медична довідка, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та підтвердив обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті. Так, 25 грудня 2018 року, близько 14 год. 50 хв., з панелі рейсового автобусу «Ужгород-Берегово», викрав папку чорного кольору, всередині якої знаходилися грошові кошти в розмірі 3239 грн. та документи. На даний час шкодує у вчиненому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву в якій просить не викликати його в судові засідання. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, особу обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що останній свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, шкода заподіяна злочином відшкодована і потерпілий не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини справи, особу винного, тяжкість вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливим без відбування останнім покарання у вигляді позбавлення волі та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, у вигляд штрафу, що на думку суду буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобігати вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речовий доказ по справі: папку чорного кольору, грошові кошти в розмірі 3239 грн., паспорт громадянина України та медичну довідку - вважати повернутим власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1