Справа № 209/22/19
Провадження № 1-кп/209/229/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001649 відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який має професійно-технічну освіту, одружений, має двох неповнолітніх дітей від різних матерів, працює охоронником у ТОВ "Охоронна компанія "Цитадель", зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Згідно дубліката виконавчого листа № 2-659/05, виданого 17.08.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська на підставі рішення суду, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходу громадян, щомісяця, на користь матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.03.2005 року.
Однак, ОСОБА_6 , який є фізично здоровим, ніде не працював, аліменти сплачував періодично та не в повному обсязі, участі у вихованні дитини не приймав, а у період з вересня 2014 року по листопад 2018 року, включно, злісно ухилявся від сплати аліментів.
ОСОБА_6 неодноразово викликався до ВДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ, та був попереджений державним виконавцем про необхідність виплачувати аліменти, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та невиконання рішення суду про стягнення аліментів, однак до теперішнього часу заборгованість по аліментам ним не погашена.
Таким чином, ОСОБА_8 , який в центрі занятості як безробітний на обліку не перебував, злісно ухилявся від сплати аліментів, у період з вересня 2014 року по листопад 2018 року, включно, допустивши заборгованість з виплати аліментів за вказаний період на суму 63055,19 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та надав показання про те, що з він 14.02.2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народився син ОСОБА_9 . З 2004 року він спільно з дружиною ОСОБА_10 та дитиною не проживав, а в 2007 році їх шлюб було розірвано. З березня 2005 року за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з нього були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_11 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку на користь ОСОБА_4 . Він брав участь у судовому засіданні та йому було відомо про зобов`язання сплачувати аліменти. Він сплачував аліменти шляхом перерахування коштів ОСОБА_4 через Укрпошту. З 2008 року він знаходиться у повторному шлюбі, має дитину, забезпечує матеріально свою нову сім`ю. З вересня 2014 року він аліменти не сплачував, оскільки не мав постійного працевлаштування, а лише мав періодичні заробітки. Він викликався до державного виконавця та попереджався про можливу кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. З 21.01.2019 року він офіційно працевлаштувався охоронцем до ТОВ ОК "Цитадель", повідомив про працевлаштування державному виконавцю, яким буде направлено виконавчий лист в бухгалтерію за місцем його роботи. В грудні 2018 року та в січні і лютому 2019 року ним сплачено потерпілій 7000 грн. в рахунок поточних платежів по аліментам та частково на погашення заборгованості. В скоєному він кається. Зобов`язується сплачувати аліменти і погашати заборгованість.

За клопотанням прокурора, зі згоди обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та потерпіла зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам його скоєння, викладеним у обвинувальному акті, суд вважає доведеним, що він скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Інші докази судом не досліджувалися.

Діяння ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який, згідно матеріалів справи та досудової доповіді органу пробації, раніше не судимий, на даний час офіційно працевлаштований і має постійний щомісячний заробіток, задовільно характеризується за місцем проживання, має на вихованні та утриманні іншу малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Як обставинами, що пом`якшують покаранн обвинуваченого, суд враховує його розкаяння та часткове усунення негативних наслідків вчиненого злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

При вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому суд вважає неможливим застосування ч.4 ст. 74 КК України щодо звільнення обвинуваченого від покарання, як про це просила захисник у дебатах, оскільки суду не надано доказів бездоганної поведінки обвинуваченого, його сумлінного ставлення до праці, згідно яких не можна було б вважати його суспільно небезпечним.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його розкаяння, сплату ним поточних аліментів та часткове погашення заборгованості, суд вважає можливим, згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .