Справа № 524/270/17
Провадження 1-кп/524/42/18
УХВАЛА

17.12.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004489 від 21.11.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004489 від 21.11.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вищевказаний обвинувальний акт 17.01.2017 року згідно автоматизованої системи документообігу був розподілений судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_7

15.01.2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 121 ч.2 КК України було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 у зв`язку із відрядженням (шляхом переведення) судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_7 для здійснення правосуддя до Оболонського районного суду м. Києва строком на 6 місяців.

29.10.2018 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 27.12.2018 року.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладається на10.01.2019 року , так як по справі не допитані усі свідки, не досліджені докази, а у обвинуваченого ОСОБА_5 27.12.2018 року сплине строк тримання під вартою, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який вважає , що треба обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, а саме обвинувачений знаходячись на волі може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу, представника потерпілої ОСОБА_6 , яка підтримала думку прокурора, також потерпіла ОСОБА_8 просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому , захисника ОСОБА_4 , який заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ще на 2 місяці , оскільки прокурором не доведені ризики , передбачені ст. 177 КПК України, просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт, так як обвинувачений ОСОБА_5 хворіє, йому не надається в умовах слідчого ізолятору належне медичне обслуговування , обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримує думку захисника ОСОБА_4 , вважає , що прокурором не доведені ризики, передбачені ст.. 177 КПК України ,тому необхядно змінити запобіжний заід на більш м.який , приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 27.12.2018 року.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалами суду.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання сторони захисту обвинуваченого, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 віднесений відповідно ст.12 КК України до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст.121 КК України санкцією від 7 до 10 років позбавлення волі , і дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може з метою уникнення від покарання, переховуватись від суду. Також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, що злочин було вчинено відносно малолітньої особи , його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, передбачений санкцією ч.2 ст.121 КК України, те , що знаходячись на волі обвинувачений зможе здійснити незаконний вплив на недопитаних учасників судового провадження , а саме свідків з боку обвинувачення , суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для зміни чи скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для запобігання вказаним ризикам, судом також враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.

Таким чином, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а також враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 27.12.2018 року, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, а саме до 14.02.2019 року .
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 17.12.2018 року по 14.02.2019 року включно .

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити .

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1