Постанова
Іменем України

28 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 619/3668/17
провадження № 51-8301 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_6 ,
та засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001120, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Борислав Львівської області, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2018 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто, з 29 липня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни.
Вирішені питання про процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2018 року цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона 29 липня 2017 року приблизно о 10 годині, знаходячись по АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті ревнощів, нанесла ножем удар в область грудей ОСОБА_8 , в результаті чого спричинила йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва, з пошкодженням серця, що призвело до гострої крововтрати, від якої потерпілий помер.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями захисник ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує, що не в повній мірі враховані обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують його соціальну небезпечність. Наголошує, що з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу винної, обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності таких, що його обтяжують, суд призначив ОСОБА_7 надмірно суворе покарання. Стверджує, що засуджена не була присутня при оголошенні вироку та їй не була вручена його копія. Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляції що суворості призначеного покарання, відповідей на них не надав, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає касаційні скарги необґрунтованими і просить відмовити у їх задоволенні.
Засуджена та її захисник підтримали доводи, викладені у касаційній скарзі і просили їх задовольнити.
Мотиви Суду
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфікація її дій у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, яке на думку захисника є надмірно суворим, то суд касаційної інстанції дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання засудженій, суд ці вимоги закону виконав і урахував ступінь тяжкості і суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем роботи.
Обґрунтовано взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та не встановлено тих, що його обтяжують.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної, в тому числі і тих, про які зазначає захисник у скарзі, обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності тих, що його обтяжують суд призначив ОСОБА_7 наближене до мінімального покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Посилання сторони захисту на наявність на утриманні у ОСОБА_7 неповнолітньої дитини, не відповідають дійсності, оскільки як убачається з матеріалів провадження та пояснень засудженої, дитина проживає з колишнім чоловіком.
Рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових правопорушень.

Враховуючи конкретні обставини справи, суд касаційної інстанції вважає, що позитивні дані про особу ОСОБА_7 , в даному випадку, в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченої та не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину, і не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування ст. 69 КК України.
Доводи сторони захисту про те, що засуджена не була присутня при оголошенні вироку та їй не вручена його копія, спростовуються матеріалами провадження.
Зокрема, як убачається з журналу судового засідання (а.к.п. 53-55) та звукозапису судового засідання, 22 грудня 2017 року, після з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, суд провів судові дебати, надав обвинуваченій останнє слово та видалився до нарадчої кімнати. В цей же, день, після виходу з нарадчої кімнати, суд проголосив вирок.
Копія вказаного вироку була вручена ОСОБА_7 22.12.2017 року, про що свідчить її розписка, наявна в матеріалах провадження (а.к.п. 58).
Доводи про суворість призначеного покарання були предметом перевірки апеляційного суду, який обґрунтовано визнав їх безпідставними. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженої без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9