УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2018 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Херсонської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах заявника зі скаргою, в якій просила зобов`язати прокурора ОСОБА_7 або іншу уповноважену особу Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, відповідно до ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості викладені в заяві ОСОБА_3 від 07.11.2017 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 382 КПК України, із письмовим повідомленням про зазначене заявника. В обґрунтування скарги послалася на те, що 07.11.2018 року заявник ОСОБА_3 подав доХерсонської місцевої прокуратури Херсонської області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій було зазначено обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, внаслідок невиконання слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.07.2018 року при здійсненні досудового розслідування укримінальному провадженні № 0000679. При цьому, зазначеним вище судовим рішенням слідчому СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 було встановлено процесуальний строк в межах 30 днів з моменту отримання копії даної ухвали, для проведення слідчих дій зазначених у клопотанні адвоката ОСОБА_4 від 05.03.2018 року та потерпілого ОСОБА_3 від 02.05.2018 року поданих у рамках кримінального правопорушення № 0000679. В свою чергу на момент подання скарги до суду заявнику та його представнику не повідомлено про внесення відомостей за заданою заявою до ЄРДР.
Заявник та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подану скаргу у повному обсязі та просили задовольнити з викладених в ній підстав.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, посилаючись на її необґрунтованість. При цьому, зазначив, що кримінальні провадження в рамках яких подані клопотання об`єднані в одне, допит вказаного у клопотанні свідка проведений і стосується всього кримінального провадження, підстав для повторного допита свідка не було.
Слідчий суддя дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.07.2018 рокуу справі № 766/11823/18 слідчому СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 було встановлено процесуальний строк в межах 30 днів з моменту отримання копії даної ухвали, для проведення слідчих дій зазначених у клопотанні адвоката ОСОБА_4 від 05.03.2018 року та потерпілого ОСОБА_3 від 02.05.2018 року поданих у рамках кримінального правопорушення № 0000679.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Частиною 4 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом. Статтею 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ст.ст.2, 214 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення - вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України.
Отже, у заяві, відомості за якою в порядку ст.214 КПК України підлягають внесенню до ЄРДР, мають міститись об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину. Такими даними є відомості про фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та сам склад злочину, у тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону. Якщо ж із заяви чи повідомлення вбачається відсутність обставин, що вказують на склад злочину, вони не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.214 КПК України.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.382 КК України «Невиконання судового рішення», про вчинення якого слідчим повідомлялось у заяві ОСОБА_3 від 07.11.2018, характеризується виключно прямим умислом.
При цьому, невиконання судового рішення, передбаченого статтею 382 КК України, є злочином із преюдицією, під яким розуміється таке посягання, кримінальна відповідальність за які настає за умови попереднього притягнення цієї ж особи до юридичної відповідальності іншого виду (наприклад, цивільно-господарської, адміністративної, дисциплінарної).
Будь-які обставини, що свідчили би про свідоме ігнорування слідчим процесуальних норм, у заяві ОСОБА_3 не наведені. Отже, достатнього викладу обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, заява ОСОБА_3 від 07.11.2018 не містить.
Крім того, слід зазначити, що кримінальна відповідальність за невиконання судового рішення, що встановлена ст.382 КК України (у редакції 2001 року), полягає в умисному невиконанні вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджанні їх виконанню. Предметом злочину, є судовий акт органів правосуддя, тобто будь-яке рішення, яке виноситься з будь-якої категорії судових справ та будь-яким судом будь-якої інстанції, що свідчить про те, що законодавець мав на увазі рішення суду за результатами розгляду чи в процесу розгляду справи по суті. Цей висновок підтверджується можливістю примусового виконання судових рішень. Інститут слідчих суддів введений положеннями КПК України в 2012 році, і згідно із ст. 3 Кодексу визначає слідчого суддю як суддю, до повноважень якого належить здійснення у порядку передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У зв`язку з чим ухвали слідчого судді в порядку ст. 307 КПК України про зобов`язання вчинити певну дію спрямовані на забезпечення реалізації процесуальних прав осіб у кримінальному провадженні, зокрема шляхом проведення відповідних слідчих дій, але саме їх фактичне проведення і повнота проведення неодмінно залежить від об`єктивних обставин, існуючих на момент самого виконання. Тому віднесення рішень слідчого судді до предмету вказаного злочину законодавцем прямо не визначено.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що скарга заявника щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 307 КПК України,

Ухвалив :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Херсонської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1