Ухвала
Іменем України
22 березня 2018 року

м. Київ
справа № 202/2314/15-к

провадження № 51-3839 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року відмовлено в розгляді заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 19 вересня 2018 року про продовження строку тримання його під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з ухвали суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу ОСОБА_4 було подано на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року, якою відмовлено в розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 19 вересня 2018 року про продовження строку тримання його під вартою.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року постановлена в порядку частини 4 статті 371 КПК, тобто без виходу до нарадчої кімнати та із занесенням до журналу судового засідання.
Разом з тим, кримінальним процесуальним законом не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції, постановлених в порядку частини 4 статті 371 КПК.
Крім того, частиною 2 статті 392 КПК встановлено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме на таких підставах апеляційний суд і відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року.
Отже, висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови у відкритті апеляційного провадження відповідають вимогам статей 392, 399 КПК.

Таким чином, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3