В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2018 Справа №607/9803/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальні провадження №0002386, №0002034, №0000012 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця номер обслуги протитанкового артилерійського взводу протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше судженого вироком Новодністровського районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2016 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, з обвинувальними актами про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.1 ст.286, ч.2 ст.289, ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
Стороною обвинувачення надано суду угоду про визнання винуватості від 21.12.2018 року укладену з обвинуваченим. Згідно з цією угодою ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за таких обставин: ОСОБА_6 31.05.2016 року в 13год. 43 хв., перебуваючи у магазині «Сім-23», ТОВ «Клевер Сторс», який знаходиться по вул.Злуки, 37 у м.Тернополі він переконався у таємності його дій з корисливих мотивів умисно викрав з одного із прилавків, де знаходяться кондитерська продукція взяв шоколад «Рошен» молочний, темний 90 гр. у кількості 10 штук, ціна реалізації за 1 штуку - 23 гривні 60 копійок, закупівельною ціною за 1 штуку 14 гривень 40 копійок, а всього на суму 144 гривні; 5 штук шоколаду «Мілка» цілий горіх, вагою 90 грам ціною по 36 гривень 50 копійок, закупівельною ціною по прихідних накладних за 1 штуку 27 гривень 79 копійок, а всього на суму 138 гривень 95 копійок; шоколад «Elegance» екстра чорний, вагою 100 грам, 6 штук по ціні продажу за одну штуку 34 гривні 50 копійок, закупівельною ціною по прихідних накладних за 1 штуку 26 гривень 20 копійок, а всього на суму 157 гривень 20 копійок; шоколад «мілка Баблз», пористий, білий, горіх, 90 грам - 5 штук по ціні за одну штуку 27 гривень 10 копійок, закупівельною вартістю 20 гривень 82 копійки за 1 штуку, а всього на суму 104 гривні 10 копійок. Викрадене він заховав під верхній одяг втік, спричинивши ТОВ «Клевер Сторс» матеріальну шкоду на загальну суму 544 гривень 25 копійок.
ОСОБА_6 15 квітня 2015 року близько 18 год. 40 хв. разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали на автомобілі «VOLVO S80» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2000 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить громадянину ОСОБА_7 . Після зупинки автомобіля «VOLVO S80» неподалік будинку №37, в якому розташований обласний клінічно шкірно-венерологічний диспансер ОСОБА_7 , вийшов з місця водія автомобіля, залишивши при цьому ключі в замку запалювання, після чого попрямував до будинків АДРЕСА_2 , а ОСОБА_6 , який в цей час сидів на задньому місці пасажира та ОСОБА_9 , який сидів на передньому місці пасажира залишилися в салоні автомобіля, чекаючи повернення ОСОБА_7 . Знаходячись у салоні автомобіля у ОСОБА_10 , перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем не маючи дозволу на право керування, всупереч волі власника, незаконно заволодів автомобілем «VOLVO S80», а саме пересівши з місця заднього пасажира на місце водія вказаного автомобіля та скориставшись залишеним ОСОБА_7 , ключем в замку запалювання, запустив двигун транспортного засобу та отримавши реальну можливість керувати автомобілем «VOLVO S80» вартістю 275 576,53 гривень, без дозволу ОСОБА_7 на такі дії, розпочав рух на ньому по вул.Князя Острозького, в напрямку вул Митрополита Шептицького, м.Тернополя. Надалі ОСОБА_6 близьколя 19 години 00 хвилин грубо порушуючи вимоги пунктів 2.1 (а), 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_2 та з одним пасажиром, рухався вул.Князя Острозького м.Тернополя в напрямку від вул.Гайова до вул.Митрополита Шептицького. Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю близько 50 км/год., і наближаючись до перехрестя з вул.Митрополита Шептицького та нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений навпроти будинків №2 зазначеної вулиці і №14, вул.Князя Острозького, водій ОСОБА_6 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Після виконання маневру повороту ліворуч та виїзду на вул.Митрополита Шептицького, водій ОСОБА_6 продовжив рух із зазначено вище швидкістю в напрямку вул.Живова, при цьому маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході в напрямку зліва-направо по ходу руху автомобіля «VOLVO S80», відповідно до вимог п.18.1 ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух у вказаному напрямку. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху ОСОБА_6 не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід скоїв наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_11 , після чого в порушення вимог п.2.10 (а, б, в, г, д, е) Правил дорожнього руху негайно не зупинив керований транспортний засіб, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликав на місце пригоди карету швидкої медичної допомоги та не повідомив про дорожньо - транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, а залишив місце пригоди поїхавши на автомобілі «VOLVO S80» до вул.Яблунева, 15 м.Тернополя. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки у дистальній метаепіфізарній частині (між тілом і нижнім кінцем), закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку і рани правої скроневої ділянки та садна правої кисті і ділянки лівого колінного суглоба, які відповідно до висновку експерта №558 від 20.05.2015 року, згідно з п.2.1.2 і 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6, МОЗ України, Київ, 1995) не були небезпечними для життя, проте у своєму клінічному перебігу супроводжуються розладом здоров`я тривалістю більше ніж 21 день і, за цією ознакою, належать до середньої тяжкості - 2.2.1 (в) і 2.2.2 цих Правил, а автомобіль «VOLVO S80» р.н. НОМЕР_2 , відповідно до висновку експерта № 4-78/15 від 27.05.2015 року, був пошкоджений на суму - 7 494,79 гривень. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 2.3. (б, д), 2.1 (а), 2.9 (а), 18.1 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_11 .
Крім цього, ОСОБА_12 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, в умовах особливого періоду о 15 годині 10 грудня 2015 року самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 АДРЕСА_3 до 14 години 19 грудня 2015 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби. ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, в умовах особливого періоду о 16 годині 25 травня 2016 року повторно самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) до 17 год. 10 хв. 10 січня 2017 року не виконував службові обов`язки, проводив час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, повторно допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем.
Потерпілими надана письмова згода прокурору на укладення угоди. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.1 ст.286 КК України у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.4 ст.407 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, в порядку ст.75 КК України і покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.
В суді обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно. Він цілком розуміє його права та наслідки укладення і затвердження судом угоди про визнання винуватості, а саме: обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Вони розуміють, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.
Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що угоду укладено добровільно. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, що спричинило пошкодження автомобіля; ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження; ч.4 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем.
За наведених обставин угоду про визнання винуватості необхідно затвердити. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його молодий вік, характеристику і те, що він раніше суджений, обставини, які пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння слідству, відшкодування шкоди потерпілим.
З метою виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів йому необхідно призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі; ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами; ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі; ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк із покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 21 грудня 2018 року.
Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 в користь бюджету для перерахування фінансовому управлінню Тернопільської обласної ради витрат на лікування потерпілої ОСОБА_11 від злочину в сумі 446 грн. 00 коп., який необхідно задовольнити. Також, необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2150 грн. 40 коп. вартості експертизи.
Керуючись статтями 369 -371, 373 - 376, 392 - 395, 468, 472 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 грудня 2018 року укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.286, ч.2 ст.289, ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання за:
- ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- ч.1 ст.286 КК України 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;
- ч.2 ст.289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- ч.4 ст.407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне основне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі та додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління Тернопільської обласної ради витрати на лікування потерпілої ОСОБА_11 від злочину в сумі 446 (чотириста сорок шість) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 40 (сорок) копійок вартості експертиз.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурорам і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1