справа № 462/3470/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальні акти про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима,

за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 29.06.2015 року в період часу з 18:00 год. по 18:05 год., повторно, діючи за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у приміщенні магазину «Продукти», павільйон №20, що розташований на вул. Широка, 65а у м. Львові, шляхом вільного доступу таємно викрала належні директору вищевказаного магазину «Продукти» ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн.
Крім цього, 23.02.2016 року приблизно 20.20 год. ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні аптеки «Знахар», що за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 82, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна та власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, намагалась викрасти у потерпілої ОСОБА_6 , жіночий гаманець фірми «Calvin Klein», вартістю 2700,00 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 250,00 гривень, та 170,00 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 4591,00 гривень. Даний гаманець ОСОБА_4 з метою подальшого викрадення намагалась заховати собі під куртку, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 7541,00 гривень, однак свого злочинного умислу до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була помічена потерпілою ОСОБА_6 , яка зупинила протиправні дії.

Крім цього, 25.02.2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині Сільпо у ТРЦ «Victoria Gardens», що знаходиться на вул. Кульпарківській, 226 А у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «iPhone XS max» з кишені куртки потерпілої ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_4 , сховавши мобільний телефон в кишеню своєї куртки залишила місце скоєння злочину, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 30000,00 гривень.

У судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах, передбачених ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи те, що обвинувачена та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченої органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, так як обвинувачена повторно вчинила замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ та таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ вчинену повторно.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, вчиненими умисно з корисливих мотивів, особу винної, яка раніше неодноразово судима, повністю визнала свою вину, розкаялася у вчинених злочинах, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, згідно досудової доповіді ОСОБА_4 має середній ризик вчинення кримінального правопорушення, її виправлення без ізоляції від суспільства ймовірне, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, а тому, виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення, що відповідає особі обвинуваченої та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином,покарання обвинуваченій слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відтак, слід призначити покарання ОСОБА_4 із застосуванням правил ч.1, 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинувачена до постановлення вироку Сихівським районним судом м. Львова від 01 червня 2016 року /справа №464/2230/16-к/ вчинила злочини, передбачені ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, а саме: 29.06.2015 року та 23.02.2016 року відповідно, тобто до постановлення попереднього вироку.

Крім цього, ОСОБА_4 слід призначити покарання із врахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, так як остання після постановлення вироку Сихівським районним судом м. Львова від 01.06.2016 року, за яким її засуджено за ч.2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, але до повного відбуття покарання вчинила 25.02.2019 року новий злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відтак, до призначеного судом покарання, відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, слід частково приєднати ОСОБА_4 невідбуте нею покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 р. у виді 1 місяця позбавлення волі, виходячи із характеру та співвідношення тяжкості злочинних діянь та їх наслідки.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 перебуває під вартою та перераховується за Галицьким районним судом м. Львова, а тому відсутні підстави щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу для забезпечення відбуття призначеного покарання.

Керуючись ст. 15, 50, 65-67, 70,71,185 КК України, ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання:

за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України /епізод 23.02.2016 року/ у виді 1 /одного/ року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України /епізод 29.06.2015 року/ у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України із врахуванням вироку Сихівського районного суду м. Львова від 01.06.2016р. /справа №464/2230/16-к/ за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць позбавлення волі, зарахувавши покарання повністю за попереднім вироком.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України /епізод 25.02.2019 року/ та призначити їй покарання у виді 2 /два/ роки позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.06.2016 року /справа №464/2230/16-к/, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 3 /три/ роки 2 /два/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу її фактичного затримання, тобто з 10 березня 2019 року.

Речові докази: диск CD-R 700 MB/80 MIN 52X фірми Verbatim із камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1