Справа № 199/8885/18
УХВАЛА
іменем України

16.11.2018 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002062 від 15.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з повноважним прокурором, про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0002062 від 15.11.2018 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Так, 15.11.2018 до ЧЧ АНД ВП ДВП звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом шахрайських дій з боку невстановленої особи.

В ході досудового розслідування в якості потерпілої було допитано ОСОБА_4 , яка в своїх свідченнях вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , яка на праві власності володіла квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

З того моменту квартирою ніхто не користувався, ключі від неї були лише у ОСОБА_4 . В спадщину ОСОБА_4 не вступала у зв`язку із важкими відносинами із мамою, при цьому ОСОБА_4 являється єдиним спадкоємцем.

Приблизно в 2014 році, ОСОБА_4 зателефонував голова кооперативу будинку та повідомив що до нього приходили невідомі чоловіки та сказали, що вони являються співробітниками банку в якому ОСОБА_4 нібито взяла кредит і даний банк збирається забрати дану квартиру у зв`язку із невиплатою ОСОБА_4 кредиту. При цьому кредитів в жодному із банків у ОСОБА_4 немає. Після цього, з питань квартири ОСОБА_4 ніхто не турбував до 2018 року.

В серпні 2018 року, ОСОБА_4 зателефонувала сусідка на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ), яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Вона повідомила ОСОБА_4 , що її шукають люди з виконкому у зв`язку із боргом за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 прийшовши до квартири, вхід до якої здійснюється через двоє дверей, виявила, що замки на перших дверях мають пошкодження, а самі двері відчинені. Замки на других дверях ззовні пошкоджені, але двері знаходились в запертому стані. Того ж дня ОСОБА_4 змінила всі замки.

14.11.2018 телефонною розмовою та ж сусідка повідомила, що невідомі особи зламали двері до квартири, а коли остання запитала що вони роблять, вони повідомили, що ОСОБА_4 , нібито продала їм квартиру, при цьому вони показали документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно. Так, у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 17.10.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_7 видано договір купівлі продажу згідно якого власником квартири є ОСОБА_8 .

З метою збереження речових доказів, порушується питання накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 яка у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_9 .

В судове засідання ОСОБА_3 надав заяву щодо розгляду клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, приходжу до наступного.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження №0002062, внесеного до ЄРДР 15.11.2018, зафіксовано, що до АНД ВП ДВП звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб (ЖЄО №39452).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002062 від 15.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1