справа № 208/3776/18
№ провадження 1-кс/208/791/19
УХВАЛА
Іменем України

28 березня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ТОВ «Технологічний синтез» (), адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000711 від 27.04.2018 року за ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000711 від 27.04.2018 року, що був накладений ухвалою слідчого судді від 19.06.2018 року № 208/3776/18, 1-кс/208/1220/18 на гідроксид титану марки «Б» (ТУ У 24.1-0-2004) в кількості 5669, 384134 тон та технологічне обладнання та устаткування, що використовувалось ТОВ «Технологічний синтез» для перетворення гідроксиду титану.

На обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000711 від 27.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 19.06.2018 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська постановлено ухвалу щодо накладення арешту на майно ТОВ «Технологічний синтез» - гідроксид титану марки «Б» (ТУ У 24.1-0-2004) в кількості 5669, 384134 тон та технологічне обладнання та устаткування, яке використовувалось ТОВ «Технологічний синтез» для перетворення гідроксиду титану. 16.07.2018 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська вказаний захід забезпечення кримінального провадження скасований в частині заборони використання технологічного обладнання та устаткування для перетворення гідроксиду титану. В подальшому, постановою слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 13.03.2019 року вказане кримінальне провадження закрито.

На думку представника власника майна, у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба з огляду на закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 , клопотання підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у його мотивувальній частині.

Прокурор у судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні клопотання з огляду на відсутність його предмету, так як ним винесена постанова від 27.03.2019 року, якою арешт майна в межах кримінального провадження № 0000711 від 27.04.2018 року скасовано. Крім того, на думку прокурора, слідчий суддя позбавлений можливості здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, якщо воно є закритим.

Вислухавши представника власника майна, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Кримінальне провадження № 0000711 від 27.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України постановою слідчого від 13.03.2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, тому слідчий суддя погоджується з доводами адвоката ОСОБА_4 щодо відсутності підстав продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Для утримання певного майна державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, яка наразі, після проведення досудового розслідування, відпала та арештоване майно втратило своє доказове значення у кримінальному провадженні.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Щодо посилань прокурора на неможливість розгляду клопотання про скасування арешту майна з огляду на скасування ним цього арешту, слід зазначити таке. Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

Ч. 3 ст. 174 КПК України передбачено, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

З огляду на наведені положення кримінального процесуального закону, прокурор має право скасувати арешт майна лише одночасно з закриттям ним же кримінального провадження, в якому було здійснено повідомлення про підозру. Як вбачається з матеріалів клопотання та пояснень учасників кримінального провадження, жодній особі у кримінальному провадженні № 0000711 від 27.04.2018 року про підозру повідомлено не було, кримінальне провадження закрито постановою слідчого а не прокурора, таким чином, постанова прокурора про скасування арешту майна від 27.03.2019 року є незаконною та не створює юридичних наслідків.

Посилання прокурора на відсутність повноважень слідчого судді приймати процесуальні рішення щодо закритого кримінального провадження є неспроможними, з огляду на п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 303 КПК України, зі змісту яких вбачається, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування в межах, визначених законом, незалежно від прийнятого слідчим або прокурором рішення про його закриття.

Керуючись ст. 170, 174, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання представника власника майна ТОВ «Технологічний синтез» (), адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 19.06.2018 року № 208/3776/18, 1-кс/208/1220/18 в межах кримінального провадження № 0000711 від 27.04.2018 року на гідроксид титану марки «Б» (ТУ У 24.1-0-2004) в кількості 5669, 384134 тон, технологічне обладнання та устаткування, що використовувалось для перетворення гідроксиду титану скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1