№ 207/4534/18
№ 1-кп/207/288/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0001516 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, освіта повна загально середня, працює ТОВ "Інтерспецмаркет", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2007 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2007 року на користь матері ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі, однак ОСОБА_4 , знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, будучи працездатним, в період часу з 01.04.2007р. по 13.12.2018р. включно, вихованням дитини не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти не сплачував.

Так, згідно розрахунку заборгованості від 13.12.2018р., наданих Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське за період часу з 01.04.2007р. по 13.12.2018р. включно ОСОБА_4 нараховані до сплати 85565,20грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.

Крім того, ОСОБА_4 на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ніде не працює і участі у вихованні сина ОСОБА_6 не приймає. При цьому ОСОБА_4 повідомлений про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_8 , починаючи з 01 квітня 2007 року до повноліття дитини, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тобто про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 164 КК України.

Незважаючи на рішення суду ОСОБА_4 умисно допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період часу з 01.04.2007р. по 13.12.2018р. включно, що в твердій грошовій формі складає 85565,20грн. і його дії, відповідно до ст.164 КК України кваліфікуються як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж на 4731, 00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаявся, пояснив, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 травня 2007 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2007 року, на користь матері ОСОБА_10 , однак аліменти на утримання сина не сплачує у зв`язку з тим, що не має коштів, так як він тривалий час не працював, доходів ніяких не мав та окрім сина ОСОБА_6 має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей. З 20.02.2019р. він офіційно працевлаштувався водієм автотранспортних засобів на підприємстві ТОВ "Інтерспецмаркет". У вчиненні злочину щиро розкаявся. Просив суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 травня 2007 року, ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2007 року, на її користь, однак аліменти на утримання сина не сплачує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 85565 грн. 20 коп. Також повідомила про те, що у лютому 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 сплатив їй 2000 грн.00 коп. в рахунок сплати аліментів.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Окрім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується: розрахунками заборгованості виданими Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 01.04.2007 року по 13.12.2018 року включно, ОСОБА_4 нараховані до сплати 85565,20 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці (ар.с.38-39, 42, 46).

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг на нього від сусідів не надходило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України не встановлено.

Окрім того, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, досудову доповідь органу пробації, враховуючи думку потерпілої, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених обставин, та беручи до уваги думку прокурора, який просив прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді обмеження волі - із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків згідно з ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові доказі по справі відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1