Справа № 589/5449/18
Провадження № 1-кп/589/393/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2019 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, з середньою освітою, без постійного місця проживання, раніше судимого: 25.02.2002 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років; 06.04.2011 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; 08.10.2014 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого з місць позбавлення волі 17.06.2016 на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 9 міс. 20 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2018 близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_1 де проживає його знайомий ОСОБА_5 , користуючись тим, що останній вийшов з кімнати та вважаючи, що його дії є непомітними для ОСОБА_8 , яка перебувала у вищевказаній кімнаті в гостях у свого сина ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно з корисливих мотивів, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки "LG" модель Р 713, вартістю 466 грн. 67 коп., в чохлі який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходились карта пам`яті мікро CD, ємністю 4 GB, модель Арасеr, вартістю 60 грн. та сім-карта оператору мобільного зв`язку «МТС», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після вчинення злочину ОСОБА_7 разом з викраденим телефоном залишив приміщення гуртожитку та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 526 грн. 67 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та не заперечуючи факт заволодіння майном потерпілого вказав, що з пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України він не погоджується, а саме, не погоджується з інкримінованим йому способом відкритого викраденням майна.

Обвинувачений підтвердив, що 27.11.2018 перебував у гуртожитку розташованому по АДРЕСА_2 де зустрів потерпілого, спитав в останнього, чи є у нього спиртне, після чого разом із потерпілим в належній останньому кімнаті вживали алкогольні напої. Згодом він вийшов з кімнати ОСОБА_5 , однак ввечері повернувся. Двері йому відкрив потерпілий. Обвинувачений побачив, що на дивані лежить мати ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , яка, як він зрозумів, перебувала у стані алкогольного сп`яніння та відпочивала. Коли він зайшов, ОСОБА_8 глянула на нього та відвернулась до стіни. Після цього обвинувачений та потерпілий продовжили спільне вживання алкогольних напоїв. Через деякий час потерпілий вийшов з кімнати до кухні чи до туалету. Скориставшись відсутністю потерпілого та вважаючи, що ОСОБА_8 відпочиває та не бачить його, обвинувачений взяв зі столу біля телевізора мобільний телефон ОСОБА_5 та вийшов з кімнати, пройшов через коридор та вийшов з гуртожитку. Після цього обвинувачений попрямував до свого знайомого (свідка ОСОБА_9 ), якому продав викрадений мобільний телефон. Також обвинувачений показав, що неодноразово вживав алкогольні напої безпосередньо з ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачений є його товаришем, знає його з 2013 року. Підтвердив, що подія злочину мала місце восени 2018 року (точної дати не пам`ятає). Обвинуваченого він побачив у коридорі гуртожитку (в період часу зі слів - "до обіду") та запросив до себе в кімнату, де вдвох вживали алкогольні напої, після чого обвинувачений пішов у своїх справах. Ввечері до потерпілого знову зайшов ОСОБА_7 , вони сиділи в кімнаті та випивали чи розмовляли, точно не пам`ятає. Згодом зайшла мати потерпілого ( ОСОБА_8 ) в гості, яка сиділа на дивані. В якійсь момент потерпілий вийшов до туалету та покурити на кухні, а обвинувачений залишився в його кімнаті. Потім на кухню де він перебував зайшла ОСОБА_8 та повідомила про відсутність телефону. Він пішов за ОСОБА_7 в кінець коридору, але не побачив його. Безпосередньо під час викрадення телефону потерпілий присутній не був та знає про дані обставини лише зі слів матері ОСОБА_8 . Прямих відповідей, що саме розповідала йому ОСОБА_8 , чи протидіяла остання викраденню телефону, потерпілий не надав ("...взял телефон и пошел...дело в том, что...понимаете, у неё один глаз не видит..., я не знаю, ну телефона ж нет"). Зі слів потерпілого, про викрадення телефону він особисто ніяких заяв не подавав, заяву подавала його мати. Згодом потерпілий визнав, що на протоколі прийняття усної заяви про вчинення злочину наявні його підписи. Претензій до обвинуваченого потерпілий не має та просить суд покарання до обвинуваченого не застосовувати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказала, що є матір`ю потерпілого. Точну дату події злочину свідок не пам`ятає, однак, вказала, що це було восени чи взимку, проте вказує на 2019 рік. Вказує, що обвинуваченого бачила лише один раз. Згодом свідок визнала, що до цього бачила ОСОБА_7 в коридорі гуртожитку. В день, коли трапилась подія злочину, вона прийшла до сина в гості. В кімнаті разом із сином перебував ОСОБА_7 , який сидів на стільці, а вона перебувала на дивані. Що саме робили її син та ОСОБА_7 свідок не пам`ятає, однак, в процесі допиту відповідаючи на питання вказала, що ОСОБА_7 та її син сиділи та про щось розмовляли, алкогольних напоїв не вживали. Згодом її син вийшов з кімнати, а обвинувачений через деякий час взяв зі столу мобільний телефон (білого кольору як вказує свідок) та вибіг з кімнати. ОСОБА_7 , який брав зі столу мобільний телефон та після цього свідок нічого не казала. Свідок вийшла з кімнати та повідомила сину, що обвинувачений забрав телефон та побіг.

Допитаний як свідок ОСОБА_9 вказав, що він є знайомим ОСОБА_7 та показав, що останній приніс до нього мобільний телефон чорного кольору, що це його власний та запропонував придбати на що свідок погодився. Точної дати, коли саме відбувались ці обставини свідок не пам`ятає, зазначає лише, що це було декілька місяців тому. Свідок підтвердив, що саме цей мобільний телефон, придбаний ним у ОСОБА_7 він добровільно видав поліцейському.

З урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку, що подія викрадення майна (мобільного телефону у ОСОБА_5 ) тобто, протиправне корисливе обернення на свою користь чужого майна, проти волі власника, що заподіяла пряму шкоду власнику (потерпілому) дійсно мала місце. Не викликає сумніву в тому, що викрадення мобільного телефону вчинив обвинувачений ОСОБА_7 .

Однак, спосіб вчинення даного злочину, який інкримінується ОСОБА_7 згідно обвинувального акту викликає у суду сумніви. Єдиним доказом відкритого способу викрадення майна та як наслідок кваліфікації дій обвинуваченого як грабежу є показання свідка ОСОБА_8 .

Свідок є матір`ю потерпілого, тобто, перебуває з ним в родинних відносинах. В процесі допиту свідок змінювала свої показання: спершу вказала, що бачила ОСОБА_7 в гостях у її сина в день викрадення телефону вперше, потім визнала, що ОСОБА_7 бачила в гуртожитку й раніше. Ані дати, ані місяця, ані року в якому відбулись обставини, свідком яких була ОСОБА_8 остання не змогла назвати правильно: дати свідок не памятає, пора року - вказує взимку, а рік - 2019. Свідок вказала, що викрадений телефон належить її сину ( ОСОБА_5 ), неодноразово бачила даний телефон, однак, незважаючи на це, не змогла правильно назвати його колір (вказує білий, в той час як викрадений телефон чорного кольору). Свідок вказала, що під час дій ОСОБА_7 направлених на викрадення мобільного телефону нічого не говорила останньому та будь-яких дій не вчиняла. Деякі питання свідок не розуміє з першого разу, іноді починала говорити невпопад.

Про викрадення мобільного телефону потерпілий, як це вбачається з його показань довідався від ОСОБА_8 коли остання прийшла до нього на кухню та повідомила про дану обставину. Потерпілий вказує, що він розшукував ОСОБА_7 в приміщенні гуртожитку, однак, не виявив його. Після цього потерпілий ліг відпочивати та до поліції звернувся лише наступного дня. Дані обставини на переконання суду вказують на те, що між викраденням телефону та виявленням крадіжки мав місце значний часовий розрив.

Будь-яких інших свідків події злочину не встановлено. Огляд місця події та слідчі експерименти в процесі досудового розслідування не проводилось, а тому місце розташування меблів, осіб в кімнаті встановлюється лише з показань обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_8 .

Суд вважає, що доводи захисника щодо відсутності процесуального оформлення видачі мобільного телефону та відсутності арешту даного майна не заслуговують на увагу, оскільки сторони кримінального провадження не висловили будь-яких сумнівів відносно предмета злочину, зокрема, щодо його підміни чи повернення потерпілому іншого телефону, ніж викраденого ОСОБА_7 . Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що телефон, придбаний ним у ОСОБА_7 був переданий поліцейському, а потерпілий підтвердив, що телефон було йому повернуто та жодних претензій до обвинуваченого він не має. Вартість викраденого майна підтверджується висновком експерта від 07.12.2018. Згідно даного висновку експертом в якості вихідних даних використовувалась інформація, наведена в ухвалі слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про призначення судової товарознавчої експертизи. Судом встановлено, що вихідні дані для встановлення вартості викраденого майна повністю співпадають з описом викраденого майна в обвинувальному акті. Підстави сумніватись у кваліфікації експерта у суду відсутні. Клопотання про призначення інших експертиз від учасників кримінального провадження в процесі судового розгляду не надходили.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дані норми мають відношення до всіх елементів складу злочину.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відкритий спосіб викрадення майна ОСОБА_7 не є доведеним поза розумним сумнівом, а тому суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України вийти за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто, як злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставин які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання судом враховуючи інформацію щодо судимостей визнається рецидив злочину.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, зокрема, його схильність до протиправної поведінки, формальну характеристику, наявність судимості за злочин проти власності, та вважає, що виправлення ОСОБА_7 без ізоляції не є можливим, а тому обвинуваченому необхідно призначити реальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України в виді арешту на строк, відмінний від мінімального.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта відповідно до ст. 124 КПК України покладаються судом на обвинуваченого.

Суд враховує, що будь-яких даних про повне чи часткове відбуття ОСОБА_7 покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2019 матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстав для застосування правил, передбачених реченням другим ч. 4 ст. 70 КК України немає, в той же час, встановлено, що в період з 13.12.2018 ОСОБА_7 перебуває під вартою, що враховується судом відповідно до ст. 72 КК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання в виді арешту на строк чотири місяці.

За сукупністю злочинів, на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2019, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання в виді арешту на строк шість місяців.

У призначений судом строк покарання зарахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 13.12.2018 по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку день за день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишити в виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 429 гривень 00 коп.

Речовий доказ - мобільний телефон марки "LG" модель Р 713, в чохлі з картою пам`яті мікро CD, ємністю 4 GB, модель Арасеr та сім-картою оператору мобільного зв`язку «МТС» залишити в розпорядженні власника.

Апеляційна скарга на вирок подається до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1