Справа № 161/847/19
Провадження № 1-кп/161/427/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001932, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 17.01.2019 з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, з незакінченою вищою освітою, не заміжньої, має на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, не судимої;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, в ході здійснення патрулювання, виконуючи свої службові обов`язки по охороні громадського порядку в м. Луцьку, згідно розстановки сил та засобів Управління патрульної поліції (затвердженої 20.05.2018 року т.в.о. командира роти №3 Управління ПП у Волинській області), поліцейський роти №3 батальйону УПП у Волинській області Департаменту ПП старший сержант поліції ОСОБА_6 (призначений, згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 28.02.2018 р. №845 о/с), 30.05.2018 року близько 02.00 год., по вул. Героїв УПА в м. Луцьку, на службовому автомобілі в екіпажі «Цунамі - 107», разом із поліцейською ОСОБА_7 (призначена, згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 19.03.2018 р. №904 о/с), будучи у форменному одязі із знаками розрізнення, виявили факт порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водієм автомобіля марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 . Після повідомлення водієм ОСОБА_4 про відсутність посвідчення водія та документів на вищевказаний транспортний засіб та у зв`язку з підозрою про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, тобто у зв`язку з виконанням ними своїх посадових обов`язків, працівники поліції пред`явили законні вимоги: припинити подальший рух та проїхати з ними для проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

30.05.2018 рокуо 03.10 год., поліцейським роти №3 батальйону УПП у Волинській області Департаменту ПП старшим сержантом поліції ОСОБА_6 складено адміністративний протокол про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Після чого, в присутності понятих, в зв`язку з відмовою водія підписувати даний документ, ОСОБА_6 було його зачитано, на що ОСОБА_4 ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники поліції та виконують свої службові обов`язки, висловлювалась на їх адресу нецензурною лексикою, а на вимогу про припинення такої поведінки не реагувала та вчинила активний фізичний опір, який виразився в протидії здійсненню працівником поліції покладеного на нього обов`язку, а саме: намагалась вихопити з рук працівника поліції ОСОБА_6 адміністративний протокол, шарпала його за формений одяг та наносила удари долонями рук по його обличчі, спричинивши останньому фізичного болю (без спричинення тілесних ушкоджень), а також нанесла удари ногами по службовому автомобілю.

Після того, діючи умисно, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, ОСОБА_4 здійснила укус в ділянці лівого передпліччя та нанесла один удар в ділянку гомілки ОСОБА_6 , спричинивши тілесних ушкоджень у вигляді рани в ділянці лівого передпліччя та лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №828 від 27.11.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, тобто як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а також умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень, в зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Під час досудового провадження між прокурором та підозрюваною, зокрема, 28 грудня 2018 року, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою сторонами погоджена кваліфікація кримінальних правопорушень за ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 КК України. Сторони погоджуються на об`єм визнання вини підозрюваною, яка повністю визнала свою винуватість, не оспорювала фактичних обставин справи та про наявність пом`якшуючих обставин, якими є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Потерпілий не має будь-яких претензій до підозрюваної та не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання, відповідно, за ч.2 ст.342 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 345 КК України 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначити 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням, строк якого визначить суд.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. При цьому, укладення такої угоди у справах, де беруть участь потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди.

Встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрювана ОСОБА_4 визнала себе винуватою згідно ст. 12 КК України, віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілий ОСОБА_6 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, претензій до обвинуваченої не має, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.

Разом з тим встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .

Одночасно, при призначенні іспитового строку, згідно ст.75 КК України, суд враховує, що ОСОБА_4 не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, вину визнала, у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченої не має, тому суд вважає за можливе визначити обвинуваченій іспитовий строк терміном на 1 рік.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 28.12.2018 року у кримінальному провадженні №0001932, укладену між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 КК України, призначивши покарання:

-за ст. 342 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ст. 345 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1