ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1305/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/14/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 8 серпня 2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строк 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Державного бюджету України 572 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ судової товарознавчої експертизи від 16 травня 2018 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що, маючи непогашену судимість за вчинення крадіжки, 30 квітня 2018 року біля 17 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на березі річки Серет поблизу с.Буданів Теребовлянського району Тернопільської області, скориставшись тим, що ОСОБА_9 спав, повторно, умисно, з корисливих мотивів таємно викрав мобільний телефон марки Nokia 105 вартістю 375 грн. із сім-картою оператора стільникового зв`язку Киівстар вартістю 20 грн., належний його братові ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому шкоду на загальну суму 395 грн. Після вчинення крадіжки майна ОСОБА_9 обвинувачений залишив місце злочину, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим на свій розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та, застосувавши вимоги ст. 69 КК України, призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Вказує на те, що при призначенні покарання судом не враховано обставини, які пом`якшують покрання, а саме те, що він після викрадення одразу повернув майно власнику, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті даного злочину. Крім цього, потерпілий просив суд суворо його не карати, будь-які претензії у нього до обвинуваченого відсутні.

Зазначає, що судом безпідставно взято до уваги як обставину, яка обтяжує покарання, перебування його у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочину, оскільки він не мав наміру поєднувати вживання алкоголю та вчиненння крадіжки, а умисел на вчинення крадіжки виник раптово.

Вважає, що призначене судом покарання є несправедливим та надто суворим, оскільки фактично позбавить його не лише основних засобів до існування, а й негативно вплине на його звичний життєвий ритм.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу в частині призначення покарання із підстав, наведених обвинуваченим в апеляційній скарзі та просять її задовольнити, прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, не вбачає підстав для його скасування, тому просить залишити його без змін, а також останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, згідно вимог статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно за обставин, установлених судом та викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, відносно них відповідно до положень частини 3 статті 394 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі скарги щодо його поведінки відсутні.

Водночас місцевим судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі помякшуючі його вину обставини, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які інші обставини, які могли б помякшити покарання, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

Крім цього, судом першої інстанції враховано думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину та думку потерпілого.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано суворим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх доводів необхідності призначення із застосування ст. 69 КК України більш м`якого покарання, не передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту не становить для нього надмірний тягар, відповідає меті покарання, не може завдати йому фізичних страждань чи принизити людську гідність та відсутні жодні обмеження, передбачені ст. 56 КК України, щодо застосування до нього вказаного виду покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим та відповідно відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги обвтнуваченого ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи