Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/610/18
Провадження № 1-кп/280/181/18
У Х В А Л А
04 грудня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000036 від 15.01.2018, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор у судовому засіданні звернувся із клопотанням про продовження застосованого запобіжного заходу тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , так як строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає. Клопотання мотивовано тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, існувати не перестали, останній не працює, свідками є його родичі, на шлях виправлення не став, може переховуватися від органу розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а жоден із більше м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник поклалися на розсуд суду.

Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються: положення законодавства, Конвенції про захист прав людини, практика Європейського суду, у тому числі позицію, висловлену у рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 (п.79), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ст.183 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні клопотання суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті та клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Продовжити застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 01 лютого 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1