Справа № 738/1306/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/198/18
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_7 за ввесь час перебування в установі відбування покарання зарекомендував себе негативно, порушував установлений порядок відбування покарання, за що п`ять разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. І хоча на даний час накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте засуджений потребує подальшого контролю за його поведінкою з боку персоналу колонії. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 на даний час не виявляє бажання працевлаштуватися на виробничій ділянці підприємства установи, активної участі в неоплачуваних роботах по благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення не приймає, ініціативи зі свого боку не проявляє. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізує за планом.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовне-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вказуючи про необґрунтованість ухвали суду зазначає, що в судовому засіданні прокурор підтримав його клопотання, а в постанові спостережної комісії відсутні дані, які вказують, що останнє стягнення на момент звернення до суду з клопотання про умовно-дострокове звільнення вже погашено. Крім того, звертає увагу апеляційного суду, що стягнення мали місце у зв`язку з поганим самопочуттям, що підтверджується медичною довідкою. Також вважає, що представником установи відбування покарання безпідставно не повідомлено суд про те, що хоч і незначний час, але засуджений працював та приймав активну участь у ремонтних роботах тепломережі та ремонтних роботах на відділенні, неодноразово залучався до суспільно-корисної праці. Стверджує, що відсутність протягом тривалого часу стягнень цілком свідчить про виправлення та перевиховання. Вказані обставини були проігноровані місцевим судом, що призвело до постановлення помилкового рішення.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого, думку прокурора про залишення рішення суду без змін та апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі апеляційної скарги, в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_7 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2016 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно покарання призначено шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.06.2015 року, остаточно визначено у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Зараховано у строк призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 18.11.2015 року по 26.01.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (2 місяці 8 днів).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28.09.2016 року зараховано в строк час попереднього ув`язнення з 27.01.2016 року по 09.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 18.11.2015 року. Перебуваючи у Хмельницькому СІЗО встановленого режиму тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав, до праці не залучався, не заохочувався.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбуває з 04.05.2016 року. За час перебування в установі зарекомендував себе негативно. Порушував установлений порядок відбування покарання, за що п`ять разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, накладені стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався. Потребує подальшого контролю за його поведінкою з боку персоналу колонії.

З 20.06.2016 року по 27.10.2016 року виконував обов`язки робітника по ремонту теплотраси. З 20.02.2018 року по 09.07.2018 року виконував обов`язки нічного днювального відділення. Бажання працевлаштуватися на даний час на виробничій ділянці підприємства установи не виявляє. Активної участі в неоплачуваних роботах по благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення не приймає, ініціативи зі свого боку не проявляє.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізує за планом.

За вказаних характеристик на особу, з урахування доводів апеляційної скарги засудженого, матеріалів судової справи, висновок місцевого суду, викладений в ухвалі від 22 серпня 2018 року про необхідність подальшого контролю за поведінкою засудженого ОСОБА_7 з боку персоналу колонії, а також відсутність заохочень, наявність стягнення (які хоча і погашені на даний час), вказують на не доведеність виправлення засудженим та не готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду вважає правильним і підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвала суду є обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404-405, 407, 418-419, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4