КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладеноарешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- перелік осіб та обслуговуючого персоналу, який має допуск на територію «Трешки» від 05 вересня 2018 на 3 арк.,
- грошові кошти в загальній сумі 2 113 140 гривень,

- грошові кошти в загальній сумі 658 021 доларів США,

- грошові кошти в загальній сумі 113 855 євро,

- грошові кошти в загальній сумі 800 шекелів,

- грошові кошти в загальній сумі 2 155 Англійських фунтів стерлінгів,

- злиток банківського металу серія А076481,

- злиток банківського металу серія А076480,

- злиток банківського металу серія 551195,

- злиток банківського металу серія 871277,

- злиток банківського металу серія 828684,

- злиток банківського металу серія 500175,

- злиток банківського металу серія 500177,

- злиток банківського металу серія 500182, вилучені 21 вересня 2018року 22 вересня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року за результатами проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» «ПЗНВІФ «КОМФОРТ ТАУН» ().
В ухвалі слідчий суддя вказав, що 22 вересня 2018 року постановою старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 вилучене майно визнано речовими доказами та з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів прийшов до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно відмовити.
Представник зазначає, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де був проведений обшук, знаходилися документи, гроші та злитки із банківського металу ОСОБА_8 , які він передав на збереження своїй помічниці ОСОБА_11 .
При цьому, помічника ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , яка орендувала вказану квартиру відповідно до договору оренди, як і її представників, до приміщення допущено не було.
Посилається в апеляційній скарзі на те, що зі змісту журналу судового засідання вбачається, що судове засідання по розгляду клопотання прокурора тривало всього 05 хвилин, протягом яких слідчий суддя начебто провів судове засідання, роз`яснив права, з`ясував питання відводів, самовідводів, дослідив матеріали клопотання на більше чим 50 аркушах, вийшов до нарадчої кімнати та після повернення з неї проголосив ухвалу. При цьому, протокол судового засідання не містить вказівок на проміжки часу, у які проходили відповідні процесуальні дії, що свідчить про поверховість та неповноту судового розгляду.
На думку сторони захисту, під час судового розгляду слідчий суддя не дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; не перевіряв поважність пропуску строку звернення з клопотанням про накладення арешту; не досліджував наявність чи відсутність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього КПК України; не досліджував існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; не досліджував правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для третіх осіб та розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вказане в клопотанні прокурора тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти та злитки банківського металу, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому посилання органу досудового розслідування на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами провадження.
Представник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що в ході проведення обшуку органами досудового розслідування не було виявлено жодних даних та речей, які б могли мати доказове значення у кримінальному провадженні та зберегли відомості щодо обставин, які встановлюються чи могли б бути предметом кримінального правопорушення, чи могли б бути використані під час подальшого здійснення досудового розслідування.
Крім того, ухвалою слідчого судді від 10 вересня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в даній квартирі, в ході якого дозволено відшукувати та вилучати перелічені в ухвалі речі та документи, серед яких відсутні грошові кошти та злитки банківського металу.
Отже, вилучені гроші та злитки банківського металу на момент проведення обшуку не являли собою ніякої процесуальної (доказової) цінності для досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Крім того, з протоколу обшуку також вбачається, що вилучені гроші ніяким чином не ідентифікувалися співробітниками правоохоронних органів, а лише перераховувалися загальною сумою, що свідчить про відсутність підстав вважати їх речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
При цьому, ані в клопотанні прокурора, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять тимчасово вилучені під час обшуку матеріальні цінності, а також яким чином вони могли бути використані як знаряддя вчинення злочину. Не наведено доказів того, що вилучені цінності мають ознаки речових доказів.
Також апелянт посилається на те, що клопотання прокурора не містить жодних доказів того, що гроші та цінності, про арешт яких просив прокурор, комусь належать чи мають відношення до якихось протиправних дій. і тим більше, до кримінального провадження, в рамках якого проводився обшук.

Разом з тим, апелянт зазначає, що прокурор звернувся із клопотанням із пропуском процесуального строку, а слідчий суддя розглянув без поновлення такого строку у встановленому порядку. При цьому розгляд клопотання було проведено без участі представників, що у свою чергу, призвело до грубого порушення процесуальних прав власника на участь у судовому засіданні та надання пояснень і заперечень з питань, які є предметом судового розгляду.
Що стосується належності вилучених коштів ОСОБА_8 , то представник зазначає, що ОСОБА_11 , яка орендує вказану квартиру, надає послуги помічника ОСОБА_8 на підставі договору, та, відповідно, має доступ до його речей і документів. Серед послуг, що ОСОБА_11 надає ОСОБА_8 , зокрема є: забезпечення діловодства ОСОБА_8 , робота з його кореспонденцією, підготовка документів та проектів відповідей; відповідальне зберігання речей, документів та грошових коштів ОСОБА_8 . Для забезпечення схоронність, в тому числі, документів та речей ОСОБА_8 - ОСОБА_11 зокрема, було укладено договір про надання послуг з охорони власності №3.18-0 від 17 липня 2018 року. Посилається на те, що ОСОБА_8 мав у своєму розпорядженні відповідну суму коштів, яку було без законних на те підстав вилучено в ході обшуку.
Заслухавши доповідь судді, представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002108 від 27 червня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. З ст. 358, ч. 2 т. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2017 року по теперішній час групою осіб, діючою за попередньою змовою між собою, створено та придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягає у проведенні фінансово-господарських операцій по переведенню безготівкових коштів у готівку, формуванню дебіторської заборгованості, витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, цінних паперів, виконання робіт, надання послуг.
У подальшому кошти, отримані в результаті ухилення від сплати податків до державного бюджету юридичними особами - клієнтами суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, легалізовувались, шляхом перерахування в адресу «транзитних» юридичних осіб та фізичних осіб, якими здійснюється їх обготівкування через каси відділень банківських установ, а також шляхом погашення боргових зобов`язань (кредитів) третіх осіб.
Також органами досудового розслідування встановлено, що зберігання документів від імені задіяних у незаконній діяльності юридичних осіб, комп`ютерна техніка, яка використовується для виготовлення відповідних документів, печатки товариств, «чорнова» документація та готівкові кошти, отримані від здійснення злочинної діяльності, може здійснюватись у приміщеннях, які використовуються в якості офісних, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
24 вересня 2018 року прокурор четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» «ПЗНВІФ «КОМФОРТ ТАУН» ().
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Пунктами 1,3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» «ПЗНВІФ «КОМФОРТ ТАУН» (), а саме:
- перелік осіб та обслуговуючого персоналу, який має допуск на територію «Трешки» від 05 вересня 2018 на 3 арк.,
- грошові кошти в загальній сумі 2 113 140 гривень,

- грошові кошти в загальній сумі 658 021 доларів США,

- грошові кошти в загальній сумі 113 855 євро,

- грошові кошти в загальній сумі 800 шекелів,

- грошові кошти в загальній сумі 2 155 Англійських фунтів стерлінгів,
- злиток банківського металу серія А076481,

- злиток банківського металу серія А076480,

- злиток банківського металу серія 551195,

- злиток банківського металу серія 871277,

- злиток банківського металу серія 828684,

- злиток банківського металу серія 500175,

- злиток банківського металу серія 500177,

- злиток банківського металу серія 500182
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на зазначене майно.
А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного майна, не є переконливими.
Що стосується доводів представника про те, що прокурор звернувся із клопотанням із пропуском процесуального строку, а слідчий суддя розглянув клопотання без поновлення такого строку, то вони є необґрунтованими, оскільки слідчу дію закінчено 22 вересня 2018 року о 01 год. 25 хв., і кінцевим строком подачі клопотання про накладення арешту є 02 год. 00 хв. 24 вересня 2018, а днем, що йому передував 23 вересня 2018, тобто вихідний день.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
- перелік осіб та обслуговуючого персоналу, який має допуск на територію «Трешки» від 05 вересня 2018 на 3 арк.,
- грошові кошти в загальній сумі 2 113 140 гривень,

- грошові кошти в загальній сумі 658 021 доларів США,

- грошові кошти в загальній сумі 113 855 євро,

- грошові кошти в загальній сумі 800 шекелів,

- грошові кошти в загальній сумі 2 155 Англійських фунтів стерлінгів,

- злиток банківського металу серія А076481,

- злиток банківського металу серія А076480,

- злиток банківського металу серія 551195,

- злиток банківського металу серія 871277,

- злиток банківського металу серія 828684,

- злиток банківського металу серія 500175,

- злиток банківського металу серія 500177,

- злиток банківського металу серія 500182, вилучені 21 вересня 2018року 22 вересня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року за результатами проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» «ПЗНВІФ «КОМФОРТ ТАУН» () залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/783/2018
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1