Справа №523/3374/19
Провадження №1-кс/523/1282/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

04 березня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000752 від 27.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 28.02.2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
28.02.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким в період часу з 18:32 до 18:37 години 27.02.2019 року в кімнаті прийому громадян Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Заболотного 18-А, біля ОСОБА_4 виявлено, вилучено та упаковано в експертний пакет «ЕХР0143518» пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Як слідує з клопотання, за матеріалами БПОП ГУНП в Одеській області, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000752 від 27.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події 1 поверх приміщення прийому громадян Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Заболотного 18-а, один пластиковий пакетик з порошкоподібною речовино білого кольору, та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що вказаний пакетик є предметом злочину.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Попри те, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні належним чином не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку, а пропонуючи у клопотанні накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення взагалі не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.

Разом із тим, вказане клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання взагалі не містять посилань на повідомлення про підозру відповідній особі у розумінні ст.ст.276, 277 цього ж Кодексу.
Крім того, з матеріалів внесеного клопотання вкотре слідує, що виявленню і вилученню у ОСОБА_4 співробітниками БПОП ГУНП в Одеській області паперового згортку з невстановленою речовиною передувало його затримання й доставка до Суворовського ВП в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, але означені матеріали клопотання не містять відповідних документів, що підтверджують правомірність наведених заходів (на кшталт, протоколи затримання, особистого огляду чи огляду речей і документів, протоколи затримання в порядку КУпАП), а текст наявного в матеріалах клопотання протоколу про арешт майна, - не читаємий.

Відповідно ж до ст.260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, зокрема, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, а порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч.5 ст.264 КУпАП, про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

З огляду на ч.1 ст.9, ч.5 ст.132 КПК, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, зазначені положення законодавства в контексті визначених у внесеному клопотанні слідчим обставин виявлення і вилучення у відповідної особи майна, необхідність накладення арешту на яке пропонується стороною обвинувачення, не дозволяють слідчому судді пересвідчитись в правомірності застосованих і вчинених працівниками правоохоронних органів заходів.

Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис), та є лише нечіткими відображеннями скан-копій, що у своєї сукупності не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.

Відповідно до Розділу 1 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року, за результатами розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя вправі постановити ухвалу про: 1) задоволення клопотання; 2) відмову у задоволенні клопотання; 3) повернення його для усунення недоліків, якщо клопотання подано слідчому судді без додержання вимог, визначених відповідною нормою КПК. Зокрема, прокурору повертається клопотання про арешт майна, яку не відповідає вимогам ст. 171 КПК (ч. 3 ст. 172 КПК).
Наведені обставини у контексті неодноразово застосованої Європейським Судом з прав людини концепції «плодів отруєного дерева» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 20.04.2015 року у справі «Яременко проти України»), з огляду на обґрунтування органом досудового розслідування внесеного клопотання здобутими позапроцесуальним шляхом та всупереч встановленому законодавством порядку доказами, унеможливлюють призначення означеного клопотання до розгляду слідчим суддею, а відтак зазначене клопотання підлягає поверненню, згідно положень ст.172 КПК України, до Одеської місцевої прокуратури №4.
Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 28.02.2019 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000752 від 27.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1