В И Р О К
Іменем України
16.05.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,
представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001645 від 25.04.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не учня, неодруженого, військовозобов`язаного, паспорт № НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 01 години 00 хвилин 23.04.2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Центральній в с.Лисогірка Жмеринського району, під час спровокованого конфлікту, діючи з мотивів неприязних відносин щодо ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар дерев`яним предметом в область голови, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забиття головного мозку середнього ступеня тяжкості (контузійне вогнище у лівій скроневій долі та епідуральна гематома зліва), чисельних переломів кісток лицьового черепа зліва, синця у лівій параорбітальній ділянці, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник. Зазначена відкрита черепно-мозкова травма, отримана ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.12.2018 року №101/70 належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток склепіння та основи черепа є ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вказані дії ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що після 01 години ночі 23.04.2018 року він, повернувшись вдруге до будинку свого товариша ОСОБА_13 , що мешкає неподалік, із яким незадовго до цього вживали принесене самим ОСОБА_6 вино, та в процесі чого до будинку якого приїхали на автомобілі ОСОБА_4 та ОСОБА_14 . Тоді ж з останнім у нього виникла сутичка, так як він вимагав не вмикати пісню із назвою "Буль-Буль", сприймаючи її образою для свого батька, який серед односельців мав схоже прізвисько. Розмовляючи після вказаного свого повернення надворі із ОСОБА_13 , несподівано побачив, що з його будинку вийшли ОСОБА_4 із ОСОБА_14 , які він вважав вже мали піти до того часу. Відступаючи задля уникнення можливості повторного нападу на себе, він, ОСОБА_6 , зачепився на дорозі за якусь дерев`яну палицю, втративши рівновагу. Піднімаючись, вказану палицю взяв у руки та із силою вдарив нею людину, яка до нього наближалась. Після цього кинув палицю та втік додому. У наступні дні, уникаючи розправи, про яку дізнався з чуток, виїхав до свого дядька, що мешкає у іншій області. Після того, як із ним телефоном зв`язалась матір, повернувся назад, та в усьому зізнався працівникам поліції. Визнав, що внаслідок його удару була спричинена істотна шкода здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 . Із висновками експертів щодо встановленої тяжкості спричинених ним потерпілому тілесних ушкоджень погодився. Підтвердив, що він усвідомлював протиправність власних дій, завдаючи умисного удару дерев`яним предметом іншій особі. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що після 01 години ночі 23.04.2018 року він разом із ОСОБА_14 перебували в гостях у одному будинку в с.Лисогірка Жмеринського району, де також на той час знаходився обвинувачений ОСОБА_6 . Окрім самого потерпілого, решта присутніх вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , який поводився збуджено, виникла побутова сутичка, в ході якого останнього випровадили за межі подвір`я. Через деякий час, коли вони із ОСОБА_14 вийшли з вказаного будинку та стояли на вулиці поблизу їх автомобіля, він почув із темряви голос ОСОБА_6 ,, який висловлював певні погрози у бік присутніх. З наміром його заспокоїти він рушив у бік останнього, але за кілька власних кроків раптово втратив свідомість з незрозумілих йому причин. Прийшов до свідомості вже близько 16 години наступного дня, виявивши, що перебуває у вагончику поблизу орендованого ними ставка у вказаному селі. Тоді відповів на телефонний дзвінок дружини, повідомивши їй, що через втому він відпочиває, після чого пам`ятає лише події власного перебування у лікарні. Підтвердив, що завдана йому шкода, пов`язана з поточними витратами на тривале лікування, обвинуваченим наразі добровільно відшкодована в сумі 25000 грн. За наслідком спричинених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень його здоров`я повністю не відновилось, наразі він продовжує лікуватись, після чого передбачається обстеження медико-соціальною експертною комісією. Зауважив, що обвинуваченому він не пробачив та просив призначити йому суворе покарання.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 пояснила суду, що її син ОСОБА_6 виховується у сім`ї, до складу якої також входять її чоловік та старший син. ОСОБА_6 закінчив 10 класів загальноосвітньої школи, де навчався загалом добре, після чого з власної ініціативи спробував піти попрацювати, в теперішній час він займається домашнім господарством, до обов`язків щодо якого ставиться відповідально. Про вчинений ним злочин їй він не повідомив їй одразу, про все вона дізналася лише згодом. У вечір, коли сталася дана подія, вони з чоловіком залишили ОСОБА_6 вдома під наглядом старшого сина, не маючи уяви, що неповнолітній син буде вживати алкогольні напої в нічний час у будинку свого товариша. З їх власної інціативи шляхом позик у рідних та друзів були зібрані коши в сумі 25000 грн., які добровільно передані потерпілому для його лікування. Вказала, що її син ОСОБА_6 розкаюється та дуже шкодує щодо вчиненого ним злочину, відтоді поводиться значно розсудливіше. Просила не застосовувати суворого покарання обвинуваченому.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які стороною захисту та потерпілим не оспорюються, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що ними заявлено у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому він підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.121 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує думку потерпілого.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи на час вчинення даного кримінального правопорушення неповнолітньою особою, досяг віку понад шістнадцять років, відтак підлягає кримінальній відповідальності згідно вимог ч.1 ст.22 КК України (а.к.п.113); раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.к.п.117); мав необхідні умови проживання та достатній рівень забезпечення життєдіяльності та навчання з боку батьків, за рівнем розвитку та освіти відповідає власному віку, виховувався у повній сім`ї та за місцем постійного проживання він характеризується загалом позитивно (а.к.п.110,116), оскільки за змістом його характеристики судом не приймається до уваги застереження щодо схильності до зловживання алкогольними напоями, як таке, що не належить до самостійного визначення цих обставин органом місцевого самоврядування, та не грунтується на висновках інших компетентних органів, надто з огляду на неперебування ОСОБА_6 на обліку лікарів нарколога та психіатра (а.к.п.114,115), більш того, дана обставина спростовується за змістом соціально-психологічної характеристики обвинуваченого у представленій суду органом пробаціі досудовій доповіді; згідно власних пояснень не навчається та не працевлаштований офіційно і не має статусу безробітної особи, існуючи за рахунок випадкових заробітків; за повідомленнями представників служби у справах дітей Жмеринської райдержадміністрації та сектору ювенальної превенції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області сім`я обвинуваченого ОСОБА_6 та він сам на обліку вказаних установ у попередній період не перебували.
Згідно висновків досудової доповіді від 10.05.2019 року, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 та середній ризик небезпеки для суспільства; визначено за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без позбавлення чи обмеження волі на певний строк, або арешту. Водночас рекомендовано у випадку застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням покладання обов`язку працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, вчинення даного злочину неповнолітнім, а також добровільне відшкодування завданої шкоди в обсязі фактично понесених наразі потерпілим витрат на лікування, що доводиться розпискою останнього від 11.02.2019 року, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини чого в силу положень ст.97,105 КК України виключають підстави застосування примусових заходів виховного характеру; з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, обставини, яка обтяжує покарання, а також приймаючи до уваги, що подальша після вчинення злочину поведінка обвинуваченого не мала ознак бездоганної з огляду на власне байдуже ставлення до наслідків своїх дій та свідоме залишення ним попереднього місця проживання упродовж певного періоду часу, суд доходить висновку про необхідність та достатність з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому передбаченого у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкцією вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність покарання, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст.69, 69-1 КК України.
При цьому, приймаючи до уваги, що хоча й вчинене кримінальне правопорушення є тяжким злочином, з урахуванням виключно позитивних відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , вчинення ним кримінального правопорушення вперше та у неповнолітньому віці, а також враховуючи переважну кількість обставин, що пом`якшують його покарання, стосовно обставини, яка обтяжує покарання, а також з урахуванням відповідних висновків досудової доповіді, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період іспитового строку, що підлягають застосуванню з урахуванням серед іншого особливостей, передбачених ст.104 КК України в межах кримінальної відповідальності осіб, які вчинили злочин у неповнолітньому віці, зокрема щодо обмеження тривалості іспитового строку.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати, заходи забезпечення відсутні.
Про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ніким не заявлено, а тому судом дане питання не вирішується.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374, 483 484, 487 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1