УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,
проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати.
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується з вироком суду, оскільки вважає, що його вина не доведена.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2017 року приблизно в 12 год. 40 хв. ОСОБА_5 разом з собою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи корисливу мету зайшли у будинок АДРЕСА_2 , піднялись на п`ятий поверх, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зламу замка вхідних дверей проникли у квартиру АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав чуже майно, що належало потерпілому ОСОБА_7 , а саме ноутбук «Asus X550D» із зарядним пристроєм вартістю 6550грн., грошові кошти в сумі 5000грн., жорсткий диск, вартістю 2000грн., куртку вартістю 183 грн.33коп., ручку вартістю 1050грн., загальною вартістю 14783 грн. 33 коп., а також золоту каблучку вагою 3,5г., вартістю 1800грн., яка належить потерпілій ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.
Оскаржуючи вирок суду, обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не доведена.
На думку колегії суддів, такі доводи є непереконливими.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначивши йому покарання у виді чотирьох років позбавлення, суд дослідив всі докази, надані сторонами провадження обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності. На думку колегії суддів, сукупність зібраних доказів є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до вироку, суд на обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину послався на:
- показання потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких 20грудня 2017 року йому на роботу зателефонувала сестра і розповіла про пограбування квартири. Викликавши таксі, він одразу приїхав до будинку. Біля під`їзду стояв автомобіль поліції, у снігу лежав ноутбук, а потім він побачив за будинком свою курточку. У квартирі був безлад, працівники поліції просили подивитись які речі зникли і складали з приводу цього відповідні документи;
- показання потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких 20 грудня 2017 року їй на телефон зателефонувала сусідка та повідомила про крадіжку з квартири. Приїхавши, вона побачила багато працівників поліції, у квартирі були розкидані речі. Згодом вона побачила затриманого ОСОБА_5 , і впізнала його як особу, яку раніше неодноразово бачила біля під`їзду, де вона проживає;
- показання свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких 20 грудня 2017 року у першій половині дня йому зателефонувала сусідка і повідомила про пограбування квартири. Він одразу приїхав до місяці проживання, і побачив біля під`їзду раніше невідомого йому ОСОБА_5 , у якого в подальшому з участю понятих з кишені куртки були вилучені зарядний пристрій до ноутбука та ручка «Паркер»;
- показання свідка ОСОБА_10 інспектора поліції служби охорони, відповідно до яких 20 грудня 2017 року під час чергування з ОСОБА_11 , їм на планшет прийшло повідомлення про пограбування квартири АДРЕСА_4 . Виїхавши на місце події, вони зв`язались по телефону із заявником, яка телефонувала на лінію 102 і розповіла про пограбування та описала прикмети злочинців, їх ріст та одяг, у який були одягнуті. Під`їжджаючи до шостого під`їзду будинку, з під`їзду вийшли два чоловіка, серед яких був, як потім дізнався ОСОБА_5 . Побачивши службовий автомобіль вони стали втікати, та під час переслідування ОСОБА_5 був затриманий, а інший чоловік втік. Потім по приїзду слідчо-оперативної групи з кишені одягу ОСОБА_5 було вилучено зарядний пристрій до ноутбука та ручка «Паркер», при цьому ОСОБА_5 не заперечував факту вчинення ним крадіжки;

- аналогічні показання свідка ОСОБА_11 ;
- дані, що містяться у протоколі огляду місця події від грудня 2017 року, згідно якого праворуч від під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_2 було виявлено ноутбук «AsusX550D», біля якого знаходилась особа, яка представилась ОСОБА_5 , який з кишені куртки добровільно видав ручку «Паркер», зарядний пристрій до ноутбука, предмет схожий на ніж, два ключі, пару рукавиць;
- дані, що містяться у протоколі огляду від 20 грудня 2017 року, згідно якого при огляді місцевості біля одноповерхової будівлі навпроти будинку №1 8а по вул. Братиславській в м. Києві було виявлено та вилучено куртку «Вercka», яка належить потерпілому;
- дані, що містяться у висновку експерта №12-4/12 від 29 січня 2018 року, згідно якого ринкова вартість ноутбука «AsusX550D» із зарядним пристроєм, ручки «Паркер», куртки «Bercka» станом на 20 грудня 2017 року становила 7783 грн. 33коп.;
- дані, що містяться у протоколі огляду від 20 грудня 2017 року, згідно якого при огляді квартири АДРЕСА_4 було встановлено порушення порядку, відкриті дверцята шаф, розкидані речі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що показання потерпілого та свідків є послідовними, вони узгоджуються з іншими доказами, вказаними у вироку, тому підстав вважати їх такими, які не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_5 немає.
На думку колегії суддів, сукупність наведених доказів давали суду підстави дійти обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Положення ст. 370 КПК України щодо наведення мотивів та підстав для ухвалення судового рішення розповсюджується не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в повній мірі дотримався вимог закону.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання судом обґрунтовано не встановлено.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції взяв до уваги те, що ОСОБА_5 , будучи судимим, після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий злочин, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
На підставі цього суд зробив висновок за доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
З таким висновком погоджується колегія суддів.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3