Провадження №11-кп/801/66/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008412 від 20.10.2016 року, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

10.08.2011 року Замостянським районним судом м.Вінниці за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

14.03.2013 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

20.03.2014 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 12.06.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 20.10.2016 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, працюючого без офіційного оформлення трудових відносин, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з повною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 26.12.2016 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за п. «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року призначено остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, зараховано в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 12.06.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 26.12.2001 року по 26.02.2002 року, з 02.09.2008 року по 08.11.2012 року та з 21.10.2016 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 10120 гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 20000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 вчинили напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, за наступних обставин.

Так, 19.10.2016 року, біля 08.00 години, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій місцевості поблизу магазину «Варшава», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 1, маючи в користуванні автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21120», державний номерний знак НОМЕР_1 , помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_13 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном, вступивши в попередню змову, запропонували ОСОБА_13 , який мав намір скористатись послугою таксі, скористатися їхнім автомобілем в якості таксі, на що останній погодився та сів до автомобіля, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 поїхали до місця проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 . Приїхавши до вищевказаного будинку, ОСОБА_13 вийшов з автомобіля та попрямував до квартири АДРЕСА_5 , де він проживає, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , умисно, діючи спільно, з корисливих мотивів, зайшли за ним в під`їзд, де перебуваючи на третьому поверсі вищевказаного будинку, поруч з квартирою ОСОБА_15 раптово приставили до спини останнього тупий твердий предмет, який останній сприймав як зброю, та погрожуючи заподіянням шкоди життю та здоров`ю, подолавши волю до опору останнього, відчинивши двері ключами, проникли до квартири. Потрапивши в середину квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдали руками декілька ударів в голову ОСОБА_13 , внаслідок чого останній впав та втратив свідомість.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 позбавили ОСОБА_13 можливості чинити опір своїм протиправним діям та в наслідок нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, заволоділи ПК марки «Lenovo A1000AH», вартість якого згідно висновку експерта №3131-3134/1621 станом на 19.10.2016 становила 946 гривень, ноутбуком марки «Acer», серії «Aspire», вартість якого згідно висновку експерта №3131-3134/1621 станом на 19.10.2016 становила 4878 гривень, мобільним телефоном марки «LG» моделі «G2», вартість якого згідно висновку експерта №3131-3134/1621 станом на 19.10.2016 становила 3120 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung A5», вартість якого згідно довідки вартості від 29.11.2016 становила 7000 гривень, металевою коробкою від чаю торгової марки «Lipton» з документами та грошима в сумі 200 гривень, що зберігалися в ній.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 15944 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1670 від 20.10.2016 у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження забій (травматичний набряк) м`яких тканин і дві поверхневі забійні рани в ділянці перенісся, синці на віках обох очей і в проекції нижньої щелепи зліва, які належать до легких тілесних ушкоджень.

До закінчення апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор ОСОБА_11 відмовилась від апеляційної скарги.

В апеляційний скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок через неправильне застосування кримінального закону внаслідок суворості, постановити новий вирок, зменшивши йому міру покарання. При обранні міри покарання судом не було взято до уваги стан його здоров`я та характеризуючі дані.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання з урахуванням вироку від 16.12.2016 року в межах фактично відбутого. Захисник вважає призначене судом покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вважає, що суд не надав належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання його підзахисного, зокрема соціально стримуючим факторам, його поведінці до вчинення злочину, стану його здоров`я, необґрунтованості міри покарання в порівнянні з іншим обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду через неправильне застосування кримінального закону внаслідок суворості, постановити новий вирок, призначивши йому мінімальну міру покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинувачених та їх захисників на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисника, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджений доказами в справі, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому й не перевіряється колегією суддів. З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та розкаявся у вчиненому.

З наданих суду матеріалів слідує, що у обвинуваченого ОСОБА_8 наявний ряд соціально стримуючих факторів, зокрема останній одружений, має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку, яка є онкохворою та потребує стороннього догляду. ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до затримання працював, був зареєстрований фізичною особою підприємцем з надання послуг перевезення, має вищу освіту. Внаслідок захворювання легень ОСОБА_8 переніс ряд оперативних втручань, йому було видалено ліву легеню.

На думку апеляційного суду наведене дає підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 менш суворого покарання. Обране судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим та співмірним вчиненому. При цьому апеляційний суд вважає за можливе визначити останньому покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року та визначити остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі

Водночас апеляційний суд вважає, що вимога обвинуваченого ОСОБА_7 при призначення йому мінімальної міри покарання не підлягає задоволенню. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не наводить підстав для зменшення покарання. Також їх не вбачає і апеляційний суд.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, а тому колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суворим.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 403, 405, 407 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2018 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 .

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення з конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року визначити остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: