Справа № 738/398/19
№ провадження 1-в/738/47/2019
УХВАЛА

іменем України

10 квітня 2019 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

захиcника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з19.11.2014 року по день набрання вироком законної сили (02.11.2016 року) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 02.11.2016 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року залишений без змін.

Згідно ухвали Верховного суду від 17.07.2018 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02.11.2016 року залишений без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24.09.2018 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення з 13.12.2017 року по 17.07.2018 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», відбув частини строку призначеного судом покарання, але адміністрація установи виконання покарань відмовляється звернутись до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення. Засуджений ОСОБА_4 просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення.

Захисник в судовому засіданні підтримала клопотання, просила суд його задовольнити.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не підтверджено, що ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з 19.11.2014 року.

За час перебування у Луцькому СІЗО характеризується посередньо: встановленого режиму тримання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався. З 21.11.2014 року (протокол № 47 засідання методично-виховної ради Луцького СІЗО від 21.11.2014 року) по 19.01.2016 року (протокол № 2 засідання методично-виховної ради Луцького СІЗО від 19.01.2016 року) перебував на профілактичному обліку осіб, схильних до самогубства.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбував з 29.11.2016 року по 13.12.2017 року. За час перебування в установі характеризувався негативно: за порушення встановленого порядку відбування покарань 5 (п`ять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, розпорядок дня установи виконував під контролем. Потребував контролю за його поведінкою з боку персоналу колонії.

З 21.12.2017 року по 14.08.2018 року перебував у Київському СІЗО. За час перебування в установі характеризувався посередньо: порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував. До суспільно корисної праці не залучався. Заходи заохочення та стягнення не застосовувалися.

Для подальшого відбування покарання 14.08.2018 року прибув в ДУ «Менська виправна колонія № 91».

За час вiдбування покарання в установі зарекомендував себе негативно: за зберігання заборонених предметів має два стягнення, які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувалися. Потребує контролю за поведінкою з боку персоналу установи. На профілактичних обліках не перебуває. До суспільно корисної праці не залучався. Залучався до робіт з благоустрою установи. До роботи ставиться посередньо. Порушень правил техніки безпеки не допускав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність подяк і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за певний час.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення вiд відбування покарання є передчасним, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_4 хоч і відбув частини строку призначеного судом покарання, проте не довів своє виправлення, оскільки на даний час має діючі стягнення, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1