Справа № 161/9811/18 Провадження №11-кп/802/92/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 164 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого вантажником ПВТП «Світязь», з середньою освітою, одруженого, раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду від 08.08.2016 за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 годин,
засуджено:
-за ч.2 ст. 164 КК України на 3 (три) місяці арешту.

Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він будучи раніше засудженим 08.08.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, до 100 годин громадських робіт, які повністю відбув, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив нове кримінальне правопорушення, а саме: продовжує злісно ухилятись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Так, ОСОБА_7 згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2014 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.08.2014 до досягнення дітьми повноліття.
Однак, будучи працездатним та попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, в період часу з 02 липня 2016 року по 01 травня 2018 року ОСОБА_7 свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2014 коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_10 та сина ОСОБА_11 , оскільки на обліку у Луцькому центрі зайнятості як шукаючий роботу не перебував, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про працю в ТОВ «Арго-Р», ПП «Продвест» та отримання заробітків державного виконавця не повідомляв, з доходів аліментів не сплачував. В результаті таких дій ОСОБА_7 за період часу з 02 липня 2016 року по 01 травня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 38 341, 90 гривень.
У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок Луцького міськрайонного суду від 06 вересня 2018 року, ухвалити новий вирок, в якому виключити із обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, і вказати, як обставини, які обтяжують покарання відповідно до вимог ст.ст.32,34,66 ч.1 п.1 КК України, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів. Призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі. Зазначає, що суд не врахував того, що ОСОБА_7 , протягом 2018 року, враховуючи термін досудового розслідування по справі та розгляд провадження в суді, не вчиняв жодних дій, направлених на усунення наслідків злочину, не заплатив жодної гривні аліментів, а тому, визнання судом обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та визнання вини, є передчасним.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, потерпілу ОСОБА_8 та її представника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги і просили вирок суду залишити в силі, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.164 КК України.
Що стосується тверджень потерпілої про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення то вони на думку колегії суддів не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання суд не визнав, оскільки такі обставини не зазначені в обвинувальному акті.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину стали підставою для призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту на мінімальний строк.
Крім того врахувавши наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, взявши до уваги тяжкість
вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, мас постійне місце проживання та роботи, раніше судимий, після відбуття покарання у виді громадських робіт, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, що свідчить про небажання останнього стати па шлях виправлення, суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, вірно призначив покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується др кримінальної відповідальності, у виді арешту.
Крім того в суді апеляційної інстанції встановлено, що з ОСОБА_7 на даний час стягується 50 % відрахувань з заробітної плати на утримання дітей.
Факт отримання коштів в вказаному об`ємі потерпілою в судовому засіданні не оспорювався.
Таким чином призначене покарання ОСОБА_7 у виді арешту відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.
Що стосується доводів потерпілої про визнання обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів, то вони також є безпідставними.

Відповідно ж до вимог ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин,
що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Оскільки кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, є вчинення злочину особою раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, а тому, визнання рецидиву злочинів та вчинення злочину особою повторно такою ознакою, що обтяжує покарання в даному випадку, є недопустимим.
Інші твердження апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були досліджені і перевірені судом і з обґрунтуванням спростовані з наведенням в вироку відповідних мотивів
Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін
Ухвала набирає зак онної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: