Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/106/2019 Справа № 641/606/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000023 від 06.01.2017 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, працюючого слюсарем ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. Морозова», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2017 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по просп. Льва Ландау зі сторони просп. Героїв Сталінграду в напрямку просп. Гагаріна в м. Харкові.
Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Ньютона, ОСОБА_4 в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 12.1 "під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним",
рухаючись зі швидкістю 30 км/год по проїжджій частині, не урахував дорожню обстановку, погодні умови у вигляді падаючого снігу та стан проїжджої частини, яка була покрита снігом, не вибрав безпечну швидкість руху, застосував небезпечні прийоми водіння, внаслідок чого при застосуванні їм гальмування, автомобіль став некерованим, виїхав за праву межу проїзної частини, де стався наїзд на стоячий автомобіль «Хюндай-Акцент» р.н. НОМЕР_2 та на водія цього автомобіля ОСОБА_6 , який знаходився біля лівої бокової частини свого автомобіля, в результаті чого ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 309-Ая/17 від 19.01.2017 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я, у вигляді субкапітального перелому правої малогомілкової кістки без зміщення з наявністю садна в проекції верхнього полюсу правого надколінка.
Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 47/17 від 19.01.2017 в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці, визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, визнав частково, вважає також винним у ДТП і потерпілого, оскільки він також порушивши ПДР, зупинився у забороненому місці на зупинці громадського транспорту. Щодо подій ОСОБА_4 пояснив, що 06 січня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він рухався по просп. Льва Ландау в м. Харкові з невеликою швидкістю близько 30 км/год. Перед ним не очікувано вискочив автомобіль таксі марки «Деу-Ланос», щоб уникнути зіткнення, він почав пригальмовувати та здавати правіше до узбіччя. На узбіччі, в кармані зупинки громадського транспорту, був припаркований автомобіль «Хюндай-Акцент» р.н. НОМЕР_2 , а поряд з ним протирав лобове скло потерпілий ОСОБА_6 .. Виїхавши на узбіччя, оскільки дорожнє покриття було слизьке, він не встиг загальмувати та скоїв наїзд на автомобіль «Хюндай-Акцент» та самого потерпілого ОСОБА_6 .. Після ДТП він вийшов, щоб допомогти потерпілому. Поряд також була дружина потерпілого ОСОБА_6 .. Вони викликали швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_6 до лікарні. Наступного дня він приїжджав до лікарні та розмовляв з потерпілим та його дружиною. На той момент вони виявили бажання лише щодо допомоги у ремонті їх автомобіля, який необхідний для роботи. ОСОБА_4 оплатив ремонт автомобіля потерпілого, про що останній склав відповідну розписку. Приблизно 28 січня 2017 року він зустрічався з потерпілим та розмовляв щодо відшкодування шкоди, але домовитися вони не змогли, оскільки ОСОБА_6 , крім ремонту транспортного засобу, запросив дуже велику суму.
Однак, не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість також підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 06 січня 2017 року він рухався по просп. Льва Ландау в м. Харкові в бік аеропорту та зупинився в кармані на узбіччі дороги та включив аварійний сигнал. Вийшовши з автомобіля щоб почистити двірники на лобовому склі, він почув удар та коли прийшов до тями побачив, як поруч стояв автомобіль «ВАЗ-2108». Його дружина підійшла до нього та викликала швидку медичну допомогу. У гіпсі він був протягом 21 днів. Порушення з його боку не було, оскільки він зупинився не на зупинці, а в «кармані» проїжджої частини. Заподіяну шкоду потерпілий оцінює у розмірі 20000 грн. моральної та 10000 грн. матеріальної шкоди. 04 лютого 2017 року він зустрічався з обвинуваченим та написав йому розписку про відсутність претензій щодо ремонту автомобіля, оскільки ОСОБА_4 оплатив ремонт належного йому автомобіля «Хюндай-Акцент».

Свідок ОСОБА_9 показала, що 06 січня 2017 року вона їхала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 по просп. Льва Ландау в м. Харкові та зупинились у «кармані» проїжджої частини, де її чоловік вийшов почистити двірники лобового скла. В цей момент з дороги виїхав автомобіль ВАЗ-2108, який падряпав всю ліву частину їх машини та після цього зіткнувся з кіоском. Її чоловіка відкинуло, а ОСОБА_4 не виходив зі свого автомобіля, вона боялась, що він поїде з місця ДТП, але пізніше він вийшов та спитав чи все гаразд. Після цього, вона викликала швидку медичну допомогу, а ОСОБА_6 поповзом дістався свого автомобіля, де чекав медичну допомогу. В лікарні її чоловіку наклали гіпс та 3 тижні він погано пересувався. Дотепер ОСОБА_6 скаржиться на біль в нозі, що створює йому великі незручності у повсякденному житті.

Протоколом огляду місця ДТП від 06.01.2017 встановлено, що місцем події є перехрестя вул. Ньютона та просп. Льва Ландау в м. Харкові. Покриття проїжджої частини сніговий накат. Оглядом встановлено, що автомобіль «ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 зіткнувся з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 з наїздом на пішохода, після чого зіткнувся з кутом кіоска, розташованого неподалік. У автомобіля «ВАЗ» встановлені пошкодження у виді деформації переднього правого крила, а автомобіль «Хюндай» мав пошкодження передньої та задньої лівих дверей у виді подряпин. Розташування об`єктів та транспортних засобів після ДТП зафіксовані у фототаблиці та схемі до протоколу огляду.
Т. 1 а.с. 94-104

Висновком судової автотехнічної експертизи № 47/17 від 19.01.2017 встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 , в даній дорожній обстановці, визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
В даній дорожній обстанвоці, дії водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В діях водія ОСОБА_6 , в даній дорожній обстановці, не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв`язку з ДТП.
Т. 1 а.с. 82-85

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 309-Ая/17 від 19.01.2017, у зв`язку з подіями 06.01.2017 у ОСОБА_6 мала місце закрита травма правої гомілки у вигляді субкапітального перелому правої малогомілкової кістки без зміщення з наявністю садна в проекції верхнього полюсу правого надколінка.
Дана травма утворилася внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, з місцем прикладання сили в ділянці проекції перелому та відповідно локалізації садна. Враховуючи морфологічні ознаки вищевказаної травм, вона могла бути отримана не пізніше дати звернення та встановлення до лікувального закладу.
Закрита травма правої гомілки не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Т. 1 а.с. 80-81

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 56 від 06.01.2017, у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.
Т. 1 а.с. 89

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, то його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого щодо наявності винуватості потерпілого у даному ДТП є неспроможними та суперечать фактичним обставинам справи, оскільки висновком судової автотехнічної експертизи № 47/17 від 19.01.2017 встановлено, що в діях водія ОСОБА_6 , в даній дорожній обстановці, не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв`язку з ДТП.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимим висновку судово-медичної експертизи № 309-Ая/17 від 19.01.2017, оскільки слідчим, для проведення експертного дослідження було отримано медичну документацію потерпілого в порушення норм КПК України, а тому висновок зроблений експертом на підставі документів, здобутих в результаті порушення прав та свобод людини.
Однак, такі доводи захисника суд вважає надуманими та неспроможними, а тому, відхиляє їх з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 і ч.2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченим цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе: 1) наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні (п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України); 2) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК України).
При цьому, для оцінки потреб досудового розслідування, згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, слідчий суддя (суд) зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Харківська міська клінічна многопрофільна лікарня № 17 надала завірену копію медичної картки стаціонарного хворого № 338/19 дружині потерпілого ОСОБА_9 на запит слідчого, яка надала його разом з рентгенограмами слідчому, про що знав потерпілий ОСОБА_6 та не заперечував проти цього, що підтвердив і в судовому засіданні.
При дослідженні висновку судово-медичної експертизи 309-Ая/17 від 19.01.2017, порушень експертом норм законодавства при його складанні судом не встановлено, висновок не ґрунтується на доказах, визнаних не допустимими, експерт при складенні висновку діяв в межах закону, а тому суд визнає його допустимим доказом по даному кримінальному провадженню.
Крім того, сторона захисту в разі незгоди з висновком судово-медичної експертизи, наданої прокурором, на підставі принципу змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом, мала право заявити клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи, але таким своїм правом не скористалась.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає добровільне часткове відшкодування потерпілому шкоди, пов`язаній з ремонтом транспортного засобу.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, одружений, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина.
Згідно рекомендацій, зазначених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», Судом звертається увага на те, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
З урахуванням даних рекомендацій, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і тому, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з тим, обставини ДТП, а саме те, що ОСОБА_4 вперше вчинив необережний злочин, не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які переконують суд у тому, що не слід застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з ОСОБА_4 суми матеріальної шкоди в розмірі 3969,74 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Доводи захисника обвинуваченого щодо відмови у позові щодо матеріальної шкоди оскільки на куплені препарати у потерпілого не було відповідного письмового призначення лікаря, суд відхиляє. Так, судом встановлено та ніким із учасників процесу не оспорюється факт лікування ОСОБА_6 у зв`язку із ДТП травми у вигляді субкапітального перелому правої малогомілкової кістки без зміщення з наявністю садна в проекції верхнього полюсу правого надколінка.
Препарати, які зазначені на чеках (профлекс, сам-е 400 мг № 10, німесил, долобене гель, кальцій Д3, та інші допоміжні лікарські засоби шприці, вата, спирт) є здебільшого препаратами які застосовуються при захворюваннях опорно-рухового апарату, знеболюючі препарати.
Суд враховує, що з метою лікування потерпілому були необхідні лікарські препарати без яких, навіть за відсутності письмового призначення лікаря, лікування ускладнилось, а тому, не довіряти наданим до позову копіям чеків у суду підстав немає.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_4 суми моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та доведено в повному обсязі зібраними по кримінальному провадженню доказами вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєному злочині, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого та завданою потерпілому моральної шкоди, а тому її слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши ті моральні страждання, які перенесені потерпілим від злочину.
Суд враховує, що у потерпілого в результаті злочину були порушені нормальні життєві зв`язки, він мав життєві незручності, переніс певні душевні страждання, негативні емоції і переживання. Враховуючи вищенаведене, а також майновий та фінансовий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , який добровільно частково відшкодував потерпілому завдану злочином майнову шкоду згідно розписки потерпілого, має на утриманні дружину і малолітнього сина, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність частково задовольнити позов потерпілого про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень.
Судові витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи № 47/17 від 19.01.2017 в розмірі 1055,52 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, встановивши йому випробувальний термін на 1 (один) рік і відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень та розмір матеріальної шкоди в сумі 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 74 копійки, а всього суму моральної та матеріальної шкоди у розмірі 13969 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 74 копійки. В іншій частині позову щодо моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судових витрат в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 52 копійки.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя - ОСОБА_1