Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року (ЄРДР №0000022),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, яке вилучене 04 грудня 2018 року за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, грошові кошти: 6 купюр номіналом по 10 британських фунтів стерлінгів, 4 купюри номіналом по 100 доларів США, 2 купюри номіналом по 10 доларів США, 2 купюри номіналом по 50 Євро, 4 купюри номіналом по 20 євро, 4 купюри номіналом по 10 євро, 3 купюри номіналом по 5 євро, 1 купюра номіналом у 100 польських злотих, 2 купюри номіналом по 20 польських злотих, 3 купюри номіналом по 500 гривень, 23 купюри номіналом по 200 гривень; вогнепальну зброю: гладкоствольну рушницю ТОЗ-34Р № НОМЕР_1 та гладкоствольну рушницю ИЖ-27 № НОМЕР_2 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим поданими доказами не підтверджені обставини та ризики, передбачені ст.170 КПК України, що могли стати підставами для накладення арешту на грошові кошти та гладкоствольні рушниці.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вказане майно необхідно арештувати з метою забезпечення в майбутньому цивільного позову про відшкодування збитків. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, підозрюваного та захисника, які просили в задоволенні скарги відмовити, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та слідчий не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Пояснення слідчого та прокурора про необхідність накладення арешту з метою відшкодування завданої підозрюваним шкоди не підтверджується матеріалами клопотання, оскільки об`єктивних даних про заподіяння збитків на суму понад 2600000 гривень немає. Більше того, і в самій апеляційній скарзі констатується не остаточна сума збитків, а орієнтовна.

Матеріалами клопотання не доведено, яким чином вилучене майно (грошові кошти та гладкоствольні рушниці) можуть слугувати доказами в кримінальному провадженні щодо зловживання владою або службовим становищем.

З доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Окрім того, з листа ДП «Волинський автодор» вбачається, що підприємство зверталося з цивільним позовом до ОСОБА_9 про відшкодування збитків, однак в задоволенні даного позову відмовлено, рішення набрало законної сили.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 щодо накладення арешту на майно грошові кошти та гладкоствольні рушниці, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді