Справа № 487/889/19
Провадження № 1-кс/487/973/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі його повідомлення від 01.02.2019 р. про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 01.02.2019 року на адресу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 365 ч.1, 382 ч. 2 КК України. На обґрунтування заяви було зазначено, що слідчий СВ Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 проводячи досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0002785 від 23.12.2018 року, не виконує рішення суду, а саме ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 року по справі №4885913/18 про зобов`язання слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, який проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002785, встановити або граничні строки або період, протягом якого мають бути проведені слідчі дії, визначені в постановах слідчого ОСОБА_5 від 28.11.2018 року та 11.01.2019 року. Станом на 29.01.2019 р. жодних повідомлень від слідчого щодо граничних строків або періоду, протягом якого мають бути проведені слідчі дії, не направлялися та не отримувалися, що свідчить про умисне невиконання рішення суду. В заяві також зазначено, що слідчий встановивши точну адресу малолітньої дитини, відмовляється повідомити її потерпілому батьку цієї дитини. В заяві вказано, що умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України; перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій. які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом права, інтересам окремих громадян містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Отримавши зазначене повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, службова особа ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, не внесла відповідні відомості до ЄРДР, у зв`язку з чим він звернувся зі скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив про її задоволення.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на відсутність підстав для внесення заяви ОСОБА_3 до ЄРДР.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Із матеріалів скарги встановлено, що 01.02.2019 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві отримано заяву ОСОБА_3 про вчинення слідчим СВ Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаїській області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 КК України та ч. 2 ст. 382 КК України.

Листом від 01.02.2019 р. ОСОБА_3 повідомлено про те, що заява не містить об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчими органів Державного бюро розслідувань, а тому не може вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 с. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 N 139, прийнятим на виконання вимог КПК.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналогічні вимоги містяться в ч. 5 ст. 214 КПК України.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що заява ОСОБА_3 всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 382 КК України.

Так, посилаючись в заяві на вчинення слідчим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, ОСОБА_3 не зазначає які саме дії були вчиненні слідчим, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення. В той час, як перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ст. 365, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Тобто, злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.
Далі, в заяві ОСОБА_3 зазначає про те, що жодних повідомлень від слідчого на адресу потерпілого щодо граничних строків або періоду, протягом якого мають бути проведені слідчі дії, як вказано в ухвалі Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 року по справі №488/5913/18, не направлялися та не отримувалися.
Частиною 2 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинене службовою особою.
Натомість, заявником взагалі не наведені відомості, які можуть свідчити про умисел вчинюваних дій (бездіяльності).
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви ОСОБА_3 від 01.02.2019 р.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його повідомлення від 01.02.2019 р. про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1