Справа № 487/657/19
Провадження № 1-кс/487/675/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання заступника начальника Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка, Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, що займає посаду дільничного офіцера поліції Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
25.01.2019 року заступник начальника Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В клопотанні слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області № 454 о/с від 29.03.2018 призначено на посаду дільничного офіцера поліції Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області. У своїй діяльності ОСОБА_5 , як поліцейський, керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексами України, Законами України «Про Національну поліцію», іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та ГУНП в Миколаївській області, а тому наділений повноваженням стосовно правопорушника спрямовувати матеріали до органу досудового розслідування з метою внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, замість їх попередження та профілактики злочинності серед населення, ОСОБА_5 скоїв умисне корупційне кримінально-каране діяння.

Так, 20.12.2018 перебуваючи у торгівельному центрі «Епіцентр» що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив крадіжку коробки цукерок марки «Рафаелло», загальною вартістю 370 (триста сімдесят) гривень. Однак довести свій умисел до звершення не зміг по незалежним від волі останнього причинам, оскільки був затриманий охоронцями зазначеного торгівельного центру та переданий слідчо-оперативні групі Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області.

У подальшому 22.01.2019 приблизно о 14 год. 00 хв. на мобільний телефон матері ОСОБА_8 ОСОБА_9 надійшов телефонний виклик від дільничного офіцера поліції Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у ході якого останній вказав про необхідність прибуття до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 у супроводженні ОСОБА_9 . Враховуючи, зайнятість та не маючи бажання прибувати до вказаного відділу поліції ОСОБА_9 відмовила у виконанні вказівки ОСОБА_5 .

Надалі, ОСОБА_5 з метою виклику ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області 22.01.2019 о 20 год. 00 хв. прибув до місця проживання вищевказаних осіб, за адресою: АДРЕСА_4 та у ході спілкування з ОСОБА_9 повідомив, що її син ОСОБА_8 буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, пов`язаного з викраденням 20.12.2018 однієї коробки цукерок «Рафаелло», загальною вартістю 370 (триста сімдесят) гривень з торгівельного центру «Епіцентр». Крім того, з метою встановлення майнового стану ОСОБА_9 дільничний офіцер поліції Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 почав запитувати останню чому вона не вирішали питання, пов`язані з не притягнення її сина ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності з охоронцями торгівельного центру «Епіцентр» безпосередньо після затримання ОСОБА_8 . Не отримавши відповіді від ОСОБА_9 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 та з метою його реалізації, ОСОБА_5 та не встановленні працівники Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області помістили ОСОБА_8 до салону транспортного засобу на якому прибули, а саме автомобіля марки «БМВ», та під час поміщення ОСОБА_5 почав запитувати ОСОБА_8 про наявність у нього грошових коштів. У свою чергу ОСОБА_8 будучи залежним від дій ОСОБА_5 , а саме: усвідомлюючи можливість останнього тимчасово позбавити волі ОСОБА_8 та притягнути його до кримінальної відповідальності повідомив ОСОБА_5 про наявність у нього грошових коштів у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, але на справді не мав такої суми. У свою чергу ОСОБА_5 усвідомлюючи наявність у ОСОБА_8 грошових коштів, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди з метою доведення свого злочинного умислу до кінця повідомив ОСОБА_8 про те, що він може залишити салон автомобіля, однак на чистий папір, формату А4, власноручно барвником синього кольору наніс данні у вигляді повістки про виклик, при цьому не зазначаючи підстави виклику, найменування кримінального провадження або інших матеріалів в рамках яких особу викликано та після цього вказаний аркуш паперу з внесеними на нього даними передав ОСОБА_8 та фактично викликав його до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області на 23.01.2019. У подальшому, ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_5 повідомив, своїй матері ОСОБА_9 про необхідність передачі в якості неправомірної вигоди грошових коштів у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень ОСОБА_5 . Усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 будучи обуреною діями останнього запитала у ОСОБА_5 у чому саме полягає сума вимагаємих ним грошових кошт. У свою чергу ОСОБА_5 усвідомлюючи вчинення ним кримінального правопорушення, будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, не бажаючи бути викрити у своїй злочинній діяльності та притягнутим до кримінальної відповідальності, не надав відповіді ОСОБА_9 , а лише нагадав про необхідність прибуття до Інгульського ВП ГУНП в м. Миколаєві 23.01.2019 та залишив місце їх спілкування.

Наступного дня 23.01.2019, ОСОБА_9 звернулась до УСБУ в Миколаївській області та до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У ході документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , на виконання його раніше врученої повістки 24.01.2019 приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_9 прибула до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, що знаходиться за адресою 12-а Поздовжня, 42а, в м. Миколаєві та зустрівшись з ОСОБА_5 почала запитувати останнього про обставини притягнення її сина ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 185 КК України. У свою чергу ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного умислу до завершення повідомив ОСОБА_9 про те, що слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження за фактом викрадення з торгівельного центру «Епіцентр» коробки цукерок «Рафаелло» та фігурантом вищевказаного кримінального провадження є її син ОСОБА_8 . У свою чергу ОСОБА_9 повідомила, що її син не причетний до вчинення вказаного злочину, а ОСОБА_5 доводячи до останньої серйозність свого наміру відвів ОСОБА_9 до одного з кабінетів слідчого, що знаходиться на четвертому поверсі адміністративної будівлі Ігнульського ВП ГУНП Миколаївській області, більш точний кабінет та слідчий на теперішній час досудовим розслідуванням не встановленні, та за допомогою комп`ютера, що знаходився на робочому столі значеного кабінету продемонстрував відеозапис одержаний з торгівельного центру «Епіцент» на якому зафіксовано факт викрадення коробки цукерок сином ОСОБА_9 ОСОБА_8 .

Після перегляду вказаного відеозапису, ОСОБА_9 реально сприймаючи можливість притягнення її сина до кримінальної відповідальності почала запитувати ОСОБА_5 яким чином їй діяти у ситуації, що склалась.

ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , повідомив останній, що їм необхідно залишити приміщення Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та перейшовши до бару, що знаходився неподалік, почав вказувати останній, що у разі передачі йому неправомірної вигоди раніше, то сума цієї неправомірної вигоди складала б 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а враховуючи, що слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження за вищевказаним фактом, то сума неправомірної вигоди дещо збільшилась та у повідомив, що у разі передачі йому особисто неправомірну вигоду у сумі 7 000 (сім тисяч) гривень, останній самостійно знищить одержаний відеозапис з торгівельного центру «Епіцент», на якому зафіксовано крадіжку коробки цукерок «Рафаелло» ОСОБА_8 та тим самим знищить речові докази, що у подальшому надасть можливість закрити розпочате кримінальне провадження та уникнути ОСОБА_9 кримінальної відповідальності. Крім того, у процесі спілкування ОСОБА_5 повідомив, що частина одержаної ним від ОСОБА_9 неправомірної вигоди у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень буде передана слідчому у провадження якого перебувають матеріали за фактом вчинення крадіжки її сином ОСОБА_8 який у такому випадку 28.01.2019 винесе постанову про закриття кримінального провадження.

Будучи залежною від дій ОСОБА_5 маючи бажання захистити свого сина від кримінального переслідування ОСОБА_10 повідомила, що згодна на незаконну вимогу ОСОБА_5 , однак зазначила, що вказані грошові кошти знаходиться не з нею та при наступній зустрічі остання передасть їх.

Надалі, 24.01.2019 о 18 год. 40 хв. ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 зустрілась з останнім біля адміністративного приміщення АТ КБ «Привтабанк», що знаходиться за адресою пр-т. Центральний, 12, в м. Миколаєві та у ході сумісного спілкування ОСОБА_5 доводячи свій злочинний умисел, спрямований на одержання від

ОСОБА_9 неправомірної вигоди запевнив останню, що у разі передачі йому особисто неправомірної вигоди у сумі 7 000 (сім тисяч) гривень син ОСОБА_9 ОСОБА_8 уникне кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ст. 185 КК України, а ОСОБА_9 будучи залежною від ОСОБА_5 , виконуючи його незаконну вимогу, маючи на меті як матір захистити свого сина, тобто вжити заходів спрямованих на уникнення сином кримінальної відповідальності, в якості неправомірної вигоди передала ОСОБА_5 грошові кошти у вищевказаній сумі.

Одразу після вказаних злочинних дій ОСОБА_5 був затриманий співробітниками ТУ ДБР у м. Миколаєві за участі прокурора відділу Генеральної прокуратури України та у ході обшуку ОСОБА_5 у передній лівій кишені його куртки виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди у сумі 7 000 грн..

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який по ступеню тяжкості відноситься до тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали дане клопотання та просили про його задоволення.

Захисники ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те що підозра пред`явлена їх підзахисному є необґрунтованою, в діях потерпілої та правоохоронних органах вбачається явна провокація, а також ОСОБА_5 взагалі не є суб`єктом злочину, що йому інкримінується, оскільки він не міг будь-яким чином впливати на закриття кримінального провадження, яке вже було внесено в ЄРДР ще 21.12.2018 року за фактом крадіжки цукерок із ТЦ «Епіцентр К». Вважали за доцільне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, що не позбавить останнього заробляти на своє утримання та допомагати батькам.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників. Пояснив, що він не вимагав грошей у потерпілої, навпаки вона сама декілька разів пропонувала йому гроші за вирішення питання щодо не притягнення її сина до кримінальної відповідальності. Йому стало жалко потерпілу, тому він вирішив допомогти, в чому саме повинна була виражатися допомога, пояснити не зміг.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні встановлено, що 23.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 внесено відомості за заявою ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

24.01.2019 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_5 ..

25.01.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України підтверджується: заявою ОСОБА_9 від 23.01.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.01.2019; копією повістки ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_9 про його прибуття до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області на 23.01.2019; протоколом освідування ОСОБА_5 від 24.01.2019; протоколом обшуку від 24.01.2019, а саме місця затримання ОСОБА_5 та його особистого обшуку; копією витягу з наказу т.в.о. начальника ГУНП в Миколаївській області № 160о/с від 08.07.2016.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у сфері службової діяльності, може впливати на свідків з числа підлеглих співробітників Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, потерпілу, крім того може вживати заходи впливу на ще не допитаних свідків та інших осіб з метою зміни останніми показань та спотворення вже зібраних доказів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працює, раніше не судимий.

Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, змінити чи спотворити документи, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чинити вплив на свідків. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має постійне місце проживання, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених судом ризиків. Крім того, слідчий суддя критично оцінює пояснення захисника щодо наявності на утриманні підозрюваного непрацюючих батьків, оскільки доказів такого не надано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні чи продовжити вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Враховуючи, що ОСОБА_5 затримано 24.01.2019 року, строк тримання під вартою слід рахувати з 24.01.2019 року.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Врадіївка, Вадіївського району, Миколаївської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 24.03.2019 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 100000 грн.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до заступника начальника Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 з періодичністю 2 рази на тиждень по понеділкам та п`ятницям з 14-00 год. до 17-00 год.;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілою, свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до ТУ ДБР, розташоване у місті Миколаєві свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 24.03.2019 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1