Справа № 304/1714/18
Провадження № 1-кс/304/91/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши його заяву у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000502 від 07 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2019 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області звернувся ОСОБА_5 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на автомобіль марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , темно-синього кольору, який знаходиться на спеціальному майданчику Перечинського ВП. Мотивує його тим, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2018 року накладено арешт на автомобіль марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане на імя ОСОБА_6 . Вказану ухвалу слідчим суддею постановлено у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000502 від 07 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Як вбачається з вказаної ухвали, 07 грудня 2018 року під час патрулювання по вул. Ужанській в м. Перечин було зупинено автомобіль марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебував громадянин ОСОБА_7 , та під час перевірки документів на автомобіль було виявлено підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Цього ж дня було проведено огляд автомобіля, такий було опечатано та поміщено на спеціальний майданчик Перечинського ВП. Також в ухвалі зазначено, що в ході проведення досудового розслідування, під час опитування ОСОБА_8 , який являється фактичним користувачем вищевказаного автомобіля встановлено, що даний автомобіль придбано ним близько одного року тому у невідомої йому особи на ім`я ОСОБА_9 із Львівської області. Про факт підроблення реєстраційних документів вищевказаного автомобіля йому нічого не відомо. Крім того зі слів працівників поліції йому стало відомо, що відносно належного йому транспортного засобу слідчі дії вже проведено, будь яких слідів вказаного кримінального правопорушення його автомобіль не містить, такий не може бути предметом спеціальної конфіскації, а також очевидно, що такий не є документом, а відтак не має значення речового доказу у справі про підроблення документів, тому вважає, що арешт накладено необґрунтовано. Також просить слідчого суддю врахувати ту обставину, що транспортний засіб зберігається на штрафному майданчику Перечинського ВП просто неба, є незахищеним від опадів, що його псує, а відтак такий як речовий доказ зберігається неналежним чином. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_5 як власник майна клопотання підтримав, посилаючись на обставини клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки заявник подав реєстраційні документи не в оригіналі, а відтак не може вважатися власником автомобіля. Крім цього, вказаний транспортний засіб взагалі може перебувати у розшуку в іншій державі.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечила, при цьому зазначивши, що експертиза відносно транспортного засобу проведена, а тому для подальшого досудового розслідування даного кримінального провадження транспортний засіб не потрібен.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Так, як убачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000502 від 07 грудня 2018 року розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто злочину у сфері підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

В той же час, ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2018 року накладено арешт в тому числі й на автомобіль марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , темно-синього кольору. Згідно вказаної ухвали автомобілем керував ОСОБА_8 .

Разом з цим, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого уповноваженим органом Чеської Республіки, власником автомобіля марки AUDI A4 AVANT, номер кузова/шасі НОМЕР_4 , є ОСОБА_10 , що спростовує посилання прокурора на те, що заявник не є власником арештованого майна.

Згідно роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Так, слідчий суддя враховує ті обставини, що органом досудового розслідування не надано доказів повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 0000502 від 07 грудня 2018 року, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст. 128 КПК України, відсутні відомості про причетність будь-якої особи до вчинення злочину з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні, в тому числі і відносно ОСОБА_5 .

Крім того, слідчий суддя враховує те, що в даному кримінальному провадженні відносно транспортного засобу марки «AUDI A4», кузов НОМЕР_4 , слідчим здійснено всі необхідні слідчі дії, а з висновку експерта № 9/2 від 28 січня 2019 року вбачається, що на автомобілі «AUDI A4», номерне позначення кузова « НОМЕР_5 » нанесено в умовах заводу-виробника та змінам не піддавалось, ознак підробки або знищення вказаного ідентифікаційного номерного позначення кузова не виявлено, заміна номерної панелі автомобіля не проводилась.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що відмінність у ідентифікаційному номерному позначенні кузова літери « ОСОБА_11 », замість вірної « ОСОБА_11 » у вказаному висновку судової трасологічної експертизи № 9/2 від 28 січня 2019 року, є опискою судового експерта, що додатково підтверджується ілюстративними таблицями 3, 4, 6 даного ж висновку.

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного та приймаючи до уваги необхідність існування обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98), слідчий суддя приходить до висновку, що арешт, накладений на транспортний засіб марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , темно-синього кольору, необхідно скасувати.

Що стосується посилання прокурора на те, що автомобіль можливо перебуває у розшуку в іноземній державі, то таке слідчим суддею не може бути взято до уваги, оскільки будь яких належних та допустимих доказів наведеного факту прокурором не надано, є його припущенням, також ним не доведено, що в застосуванні цього заходу і надалі є необхідність і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні по теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити повністю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2018 року в частині арешту транспортного засобу марки «Ауді А-4», р/н НОМЕР_1 , темно-синього кольору (кузов НОМЕР_4 ), який поміщено на спеціальний майданчик Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1