Дата документу 26.02.2019 Справа № 317/1698/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/1698/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/205/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо ОСОБА_6 за поданням начальника Запорізького РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направлення його для відбування покарання призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА:

захисник-адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року, якою задоволено подання начальника Запорізького РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 , та останнього направлено для реального відбування покарання призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 неодноразово не прибував на реєстрацію без поважних причин, чим порушив обов`язки встановлені вироком суду, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Суду не були надані ОСОБА_6 докази того, що він з поважних причин не виконував обов`язків, які були покладені на нього вироком суду.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання. Зазначає, що жодне правопорушення щодо неявки на реєстрацію не свідчить про його умисний характер. В матеріалах кримінального провадження відсутні відмітки посадових осіб органу виконання кримінальних покарань щодо способу ознайомлення абсолютно безграмотного ОСОБА_6 з порядком та умовами відбування покарання (відміток того, що засудженому були зачитані порядок та умови відбування покарання відсутні). Також, письмові попередження засудженому ОСОБА_6 про неявку до органу з питань виконання кримінальних покарань 03 квітня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 02 січня 2018 року не містять способу доведення до ОСОБА_6 їх змісту та наслідків невиконання графіку явок.

Судом першої інстанції не було враховано, що внаслідок відсутності початкової освіти засуджений взагалі не вміє читати, писати, має погану пам`ять (у дитинстві йому завдана травма голови), погано орієнтується на місцевості, він доступний лише мовному контакту. Жодні письмові виклики, попередження, інші письмові правила, порядки та інші юридичні документи він не має інтелектуальної можливості сприймати як носії інформації.

В матеріалах справи відсутні докази того, що органи пробації та поліції проводили профілактичну роботу із засудженим із залученням посадових осіб органів місцевого самоврядування. Інформація щодо неофіційного працевлаштування ОСОБА_6 повинна була надійти негайно до органу пробації. Більш того, правоохоронні органи повинні були в першу чергу захистити право засудженого на гідні умови праці з усіма соціальними гарантіями. Замість цього, органи пробації і орган обвинувачення виставили ОСОБА_6 перед судом, як особу яка начебто зникає на місяці з полю зору правоохоронних органів, що не відповідає дійсності і призвело до скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ухвалою, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Запорізького РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_6 у зв`язку із порушенням засудженим режиму відбування покарання.

У судовому засіданні прокурор просив суд задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_6 суду пояснив, що має бажання виправитися та проти подання заперечував.

Захисник-адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробування на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та роботи; з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції кожного місяця, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок відносно ОСОБА_6 набув законної сили 01 листопада 2016 року.

29 березня 2017 року ОСОБА_6 був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання, з обов`язками покладеними на нього судом (за вироком від 30 вересня 2016 року), з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений в т.ч. про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків (а.с. 56 особової справи №112/2016).

Також 29 березня 2017 року засудженому ОСОБА_6 органом пробації були призначені дні явки для реєстрації.

03 квітня 2017 року, 21 серпня 2018 року, 02 січня 2018 року засуджений ОСОБА_6 до органу пробації не з`явився та до нього були застосовані застереження у вигляді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання і направлення його для відбування покарання до місць позбавлення волі.

Крім того, в матеріалах особової справи засудженого містяться відомості про його притягнення до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, в т.ч. тяжке, вчинені протягом іспитового строку (за які він вже засуджений за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2018 року).

Як свідчать матеріали провадження, після звернення органу з питань пробації до суду з вищевказаним поданням, засуджений ухилявся і від суду, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 05 червня 2018 року оголошено його розшук.

При розгляді подання засуджений не заперечував того факту, що умисно не з`являлася на реєстрацію до органу з питань пробації, проте причин неявки, які можна було б визнати поважними, засуджений не повідомив.

За таких обставин суд першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та доводи засудженого та його захисника, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню.

Доводи захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 при апеляційному розгляді про те, що неприбуття засудженого до органів пробації для реєстрації не свідчать про умисний характер, спростовуються матеріалами провадження, згідно яких ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся для реєстрації, крім того вчинив нові кримінальні правопорушення протягом іспитового строку, хоча був обізнаний про наслідки таких дій.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника, про те, що ОСОБА_6 , як особі без освіти були не зрозумілі наслідки порушення графіку реєстрації, оскільки згідно з матеріалами провадження, засуджений ОСОБА_6 є осудною особою, у документах про роз`яснення йому положень ст.ст.75,76 КК України він ставив свій підпис, як і під письмовими поясненнями, які містяться в матеріалах особової справи. Більш того, при проголошенні вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року судом зазначено обов`язки, які покладені на засудженого.

До апеляційної скарги захисником засудженого додано незавірену копію ухвали апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року по справі № 382/814/16-к.

Проте, вказаною ухвалою не спростовуються висновки суду першої інстанції, оскільки вказана ухвала жодного відношення до обставин справи відносно ОСОБА_6 не має.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, і вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 , та інші доводи сторони захисту, заявлені при апеляційному розгляді, є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 червня 2018 року, якою задоволено подання начальника Запорізького РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 , та останнього направлено для реального відбування покарання призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4