Справа № 520/7562/19
Провадження № 1-кс/520/4647/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000923 від 03.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000923 зареєстрованому 03.10.2018 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за нотаріально посвідченими приватним нотаріусом ОСОБА_4 договорами купівлі-продажу від 03.06.2016 ОСОБА_5 передала на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частки в статутних капіталах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в загальному розмірі 60% статутного капіталу в кожному товаристві, за що вона отримала грошові кошти, що зазначено у пунктах 5 вказаних договорів.

У подальшому, 03.06.2016 проведено загальні збори учасників вказаних товариств, під час яких ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прийнято до складу учасників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вирішено, що їм передається частка статутних капіталів ОСОБА_5 на підставі укладення договорів купівлі-продажу. З урахуванням вказаних змін зареєстровано нові редакції статутів, у яких зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 учасниками.

Водночас, у 2017 та 2018 роках ОСОБА_5 та ОСОБА_8 почали звертатись до судів цивільної та господарської юрисдикцій Одеської області з позовами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток корпоративних прав, укладених 03.06.2018 ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та його дружиною, оскільки 06.03.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладено договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_8 передано для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 5 000 000 гривень та відповідно до умов якого зобов`язання ОСОБА_5 щодо повернення запозичених коштів забезпечено її часткою у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.12.2017 відмовлено в задоволенні вимог про визнання фіктивними договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Постановою Верховного Суду від 03.09.2018 відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_8 та Постанова Апеляційного суду Одеської області залишено без змін.

В обґрунтуванні позовних вимог у вищезазначених судових справах ОСОБА_5 посилається на те, що 16.03.2015 між нею та ОСОБА_9 укладено договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_8 передано для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн. та відповідно до умов якого, ОСОБА_5 щодо повернення запозичених коштів забезпечено її частками у статутних капіталах ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зі змісту договору позики установлено, що вказаний договір складений та підписаний 16.03.2015 у місті Одесі, відповідно до якого ОСОБА_8 виступає кредитором, ОСОБА_5 заємщиком, також у зазначеному договорі наявна підпис чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_10 з відміткою, що вказаний договір складений за його згодою.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.03.2015 ОСОБА_8 виїхав з території України до Австрії (рейсом 847 Київ - Відень) та заїхав на територію України 25.03.2015 (рейсом AU819 Відень - Одеса).

Окрім цього, посилаючись на вищевказаний договір позики, ОСОБА_5 10.04.2018 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами:

- розірвати договір купівлі-продажу частки у розмірі 80 % статутного капіталу ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.06.2016 року, укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , з однієї сторони, та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 , зареєстрований за № 3080;

- скасувати рішення загальних зборів учасників ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", оформлене протоколом від 03.06.2016 року;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на частку в статутному капіталі ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у розмірі 40 %, яка належала ОСОБА_6 , та на частку в статутному капіталі ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у розмірі 20 %, яка належала ОСОБА_7 , а всього на частку у розмірі 60 % в статутному капіталі ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Рішеннями Господарського суду Одеської області по справам № 916/667/18 та № 916/1035/18 позови ОСОБА_5 задоволені частково, зокрема договори купівлі-продажу розірвані в частині, яка стосується укладених договорів купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Постановами ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2019 рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 по справам №№916/667/18 та №916/1035/18 залишені без змін.

У подальшому, ОСОБА_6 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду Верховного суду на рішення Господарського суду Одеської області від 20.08.2018 та від 29.10.2018, а також на постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2019 по справам №№916/667/18 та №916/1035/18.

Касаційне провадження у вказаних справах відкрито та призначено до розгляду.

Враховуючи викладене, на теперішній час виникла необхідність у здійснені тимчасового доступу до матеріалів судової справи ІНФОРМАЦІЯ_4 № 916/667/18 з можливістю вилучення завірених копій всієї справи.

Прокурор звертається з клопотанням, обґрунтовуючи таке клопотання тим, що для повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення зазначені документи необхідно тимчасово вилучити з володіння ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою належного їх збереження, можливості надання їх для ознайомлення під час виконання слідчих дій, в тому числі допиту свідків, підозрюваних по кримінальному провадженню, проведення відповідних експертиз.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Від представника Верховного суду за довіреністю надійшов лист, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, з огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасового доступу до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя зазначає, що в клопотанні прокурора відсутнє обґрунтування того, яке значення мають документи, до яких прокурор просить надати тимчасовий доступ, для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також відсутнє обґрунтування можливості використання як доказів відомостей, що містяться в документах.

Крім того, в порушення вимог ч. 6 ст. 163 КПК України, в клопотанні та долучених матеріалах відсутнє обґрунтування того, що вказані в клопотанні документи неможливо отримати іншим способом, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей і документів.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги неналежне обґрунтування та недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000923 від 03.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1