Провадження № 1-кп/344/407/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого, востаннє 25.05.2018 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 у невстановлений час та при невстановлених слідством обставинах в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, не маючи відповідної підготовки для керування транспортними засобами отримав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане на його ім`я.

Після отримання вищевказаного посвідчення водія і до 05.10.2018 року ОСОБА_7 почав використовувати завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , від 29.08.2018 року у власних потребах, а саме для керування автотранспортними засобами.

05 жовтня 2018 року приблизно о 02 годині 15 хвилин на перехресті вулиць Галицька-Довга в м. Івано-Франківськ поліцейськими 1 та 2 взводу роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 216 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який на законну вимогу працівників поліції пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 29.08.2018 року на його ім`я, що візуально містило ознаки підробки та при перевірці за серією і номером видане 04.02.2015 року ВРЕР Старобільського району Луганської області ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку експерта № 348/18-28 від 18.10.2018 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені вище обставини використання завідомо підробленого документа посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 29.08.2018 року з часу його отримання - з початку вересня 2018 року до 05 жовтня 2018 року. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів та судових витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Згідно з ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу винного; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; те, що він за місцем проживання характеризується позитивно; не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину; на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше судимий, востаннє 25.05.2018 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу, яке на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 26.12.2018 року замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин, яке ОСОБА_7 не відбуте.

Обставинами, які пом`якшують покарання, та які в свою чергу поза розумним сумнівом знайшли своє підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження, суд визнає повне, беззастережне визнання вини та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, - судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку сторін кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити основне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Однак, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Тому покарання за цим та попереднім вироком суду слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вказане вище покарання та покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 25.05.2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду від 26.12.2018 року виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 29.08.2018 року, цифровий носій-диск із записами з нагрудних камер працівників поліції (постанови слідчого від 18.10.2018 року) зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1