ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/121/19 Справа № 202/2402/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши 23 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000405, -
В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000405. Накладено арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 22.11.2018 року майно, а саме на: автомобіль марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску VIN НОМЕР_2 , який згідно інформаційної довідки зареєстрований за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 17.01.2005 року. Заборонено власнику та особам у володінні яких може перебувати дане майно, користування та відчуження автомобіля марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску VIN НОМЕР_2 .
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував встановлені під час розгляду клопотання обставини із врахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності на вилучене майно завданню кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 21.11.2018 року майно та його відповідність вимогам ст. 98 КПК України, можливість використання зазначеного майна, як доказу у кримінальному провадженні, та ризик його знищення, приховування, використання, перетворення, пересування, передачі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді про накладення арешту. Просить постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання, та зобов`язати повернути безпідставно вилучений автомобіль.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що було порушено вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки вказане клопотання надійшло до суду 26 листопада 2018 року, тобто через 5 діб після проведення обшуку. Слідчий суддя приймаючи рішення про заборону користування та накладення арешту на майно, не навела в ухвалі мотиви прийнятого рішення, щодо наявності об`єктивних обставин, які б підтверджували б, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі майна і такі дані відсутні в матеріалах справи.
Крім того, в ухвалі слідчого судді не наведено обгрунтування того, яким чином, автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
Заслухавши захисника ОСОБА_9 який просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, думку прокурора, який зазначив, що на теперішній час не існує підстав для накладення арешту, перевіривши матеріали клопотання, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Апеляційним переглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_5 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_5 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 22.11.2018 року автомобіль марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_5 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 та ключ до вказаного транспортного засобу визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000405 від 07.03.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК, допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав його, не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.
Так, клопотання слідчого не містить відомостей, зазначених в ч. ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Також слідчий суддя, як і сам слідчий не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Вказані обставини слідчим суддею залишились без належної правової оцінки, що свідчить про неналежне дотримання вимоги пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно яких при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя діяв всупереч вимогам закону та прийшов до передчасного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.
Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна слідчим та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ст. 370 КПК України, ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року - скасуванню з постановленням нової судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000405 - скасувати.
Постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000405 на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 22.11.2018 року, а саме на: автомобіль марки Lexus GX 470, д/н НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску VIN НОМЕР_2 , який згідно інформаційної довідки зареєстрований за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 17.01.2005 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4