Справа № 472/1377/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської областіклопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варче, Гульрінського району, Грузія, громадянина України, грузина, одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за даними ОСК МВС України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської областіперебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

УхвалоюАрбузинського районного суду Миколаївської областівід 13.09.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяця, терміном до12 листопада 2018 року включно. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської областівід 07 листопада 2018 рокузапобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_6 продовжено до 06 січня 2019 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладених на нього судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків, прокурор вважає те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, шляхом схилення останніх до дачі завідомо неправдивих показань чи їх не об`єктивній зміні, враховуючи, що майно в цілому та значна кількість грошових коштів не виявлена до теперішнього часу, обвинувачений може знищити або сховати їх у недоступному місці, те, що ОСОБА_6 не працює, не має постійного джерела доходу, крім прибутку отриманого від злочинної діяльності.

Зважаючи на суспільний інтерес у справі, забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, те, що обставини при прийнятті рішення судом при зміні запобіжного заходу на домашній арешт не змінилися та продовжують існувати наявні всі підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 днів із застосуванням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_9 просила задовольнити клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обраного запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що може бути підставою для продовження обраного відносно нього саме такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт. При цьому, колегія суддів, враховує, що лише ступінь тяжкості інкримінованих правопорушень не може бути безумовною підставою для утримання особи під домашнім арештом, та бере до уваги наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному, конкретному випадку.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Азшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), гі. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
При вирішенні клопотання про доцільністьпродовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи те, що ризики продовжують існувати, що запобіжний захід належним чином забезпечує відповідну процесуальну поведінку обвинуваченого і додаткових підстав для його зміни не вбачається, дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слід продовжити.

За такого, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, отже подання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається до виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Керуючись, ст.ст. 12, 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, продовжити на два місяці, строком до 04 березня 2019 року включно.

Заборонити ОСОБА_6 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 17 години до 07 години наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження, за першою вимогою у визначений час

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи.

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якого працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання вказаної ухвали покласти на працівників Вознесенського ВП в Миколаївській області (за місцем проживання).

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали до 04 березня 2019 року включно.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 08 січня 2019 року о 12 год. 45 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3